Справа № 161/20555/20  Провадження №33/802/180/21 	Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М. 	
Категорія:ч. 1 ст. 130 КУпАП. 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2021 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 та його захисника Матвіюк Н.Р., розглянувши апеляційну скаргу захисника Матвіюк Н.Р. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 , 
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою судді  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Крім того, стягнуто з  ОСОБА_1  в дохід держави 454 грн. судового збору.
Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він 08 грудня 2020 року о 21 год. 20 хв., в м. Луцьк, по вул. Потебні, 66, керував транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alkotest» в присутності двох свідків.
Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі захисник Матвіюк Н.Р. вважає постанову судді незаконною та необґрунтованою. Посилається на те, що за кермом автомобіля перебував не ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 , якого він попросив відвезти його додому, оскільки ОСОБА_1 був в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується показаннями ОСОБА_3 які він надав в суді першої інстанції. Вказує на те, що її довірителю працівники запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що він погодився, оскільки не бажав вступати в конфлікт із поліцейськими. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (1.88 проміле алкоголю) ОСОБА_1 не усвідомлював вимог поліцейських. Зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_4 про те, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_1 , оскільки саме він знаходився по ліву сторону від авто, є помилковими. Крім того, на місці події виник словесний конфлікт між ОСОБА_1 та свідком, тому останній міг надати неправдиві пояснення щодо вчиненого правопорушення. Також вважає, що ОСОБА_1 не був повідомлений поліцейським про проведення відео фіксації, наявний в матеріалах справи відеозапис з боді-камер переривається, що є порушенням інструкції яка регламентує це питання, а тому він не може бути належним та допустимим доказом. Крім того, ОСОБА_1 не було роз`яснено, що у випадку незгоди з результатами проходження огляду із застосуванням технічного приладу, він має прав пройти такий огляд в медичному закладі. Просить постанову судді скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 та його захисника Матвіюк Н.Р., які підтримували апеляційну скаргу та просили скасувати постанову судді і закрити провадження у справі, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції, розглядаючи матеріали про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 дотримався.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами у справі, що ретельно перевірені та оцінені судом з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності кожен окремо та у взаємозв`язку для ухвалення даного рішення.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526642 від 08 грудня 2020 року, який складено в присутності двох свідків (а.с.1), роздруківкою приладу «Драгер», згідно якої у  ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1, 88% проміле (а.с3), актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який складено в присутності двох свідків (а.с.4), відеозаписом з бодікамер працівників поліції (а.с.8), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с5-7), а також іншими матеріалами справи.
Процедура проведення огляду на визначення в особи стану алкогольного сп`яніння повністю відповідає вимогам нормативно-правових актів, які регламентують це питання.
Так, відповідно до змісту ст.266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкції), якщо поліцейський уповноваженого підрозділу НПУ виявляє ознаки стану алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим є законні підстави вважати, що останній перебуває у такому стані, то має право вимагати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння.
А тому, оскільки у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, працівник поліції мав право запропонувати пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан сп`яніння.
В той час, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Згідно з ч.3 цієї статті КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Згідно з п. 7 Розділу І у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я.
Зазначені нормативно-правові акти дають зробити висновок, що для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу в закладах охорони здоров`я є дві підстави, а саме незгода водія на проведення огляду на стан сп`яніння працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки транспортного засобу та незгода водія з його результатами.
Як убачається з відеозапису з бодікамер працівників поліції, ОСОБА_1 в присутності двох свідків пройшов огляд на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного приладу «Драгер», при цьому незгоди з результатами такого огляду він не проявляв, також не проявляв бажання на проходженні огляду у медичному закладі. Крім того, ОСОБА_1 на запитання працівника поліції чи вживав він алкоголь перед керуванням автомобілем, на що він відповів «Вживав ввечері» (а.с.8).
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 526642 від 08 грудня 2020 року (а.с.1), який складений поліцейським відносно водія  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, зафіксовано стан сп`яніння останнього в присутності двох свідків. 
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, встановлено ознаки сп`яніння  ОСОБА_1  у присутності двох свідків, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.4).
Вказані обставини повністю знайшли своє підтвердження і у роздруківці з приладу «Драгер», згідно якої у ОСОБА_1 виявлено алкогольне сп`яніння 1,88 проміле (а.с.3). 
Як вбачається з пояснень свідка ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Данила Галицького, що в м. Луцьку, в напрямку вулиці Гнідавської, помітив в попутному напрямку транспортний засіб білого кольору, який на великій швидкості йшов на обгін на перехресті, після чого не впорався з керуванням і виїхав на тротуар. Підійшовши до водія помітив що він п`яний, після чого подзвонив на лінію 102, подія відбулась 08 грудня 2020 року близько 21 години 20 хвилин (а.с.5).
Крім того, згідно пояснень свідків  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вони були присутні при проведенні огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу «Драгер» на місці зупинки транспортного засобу відносно водія ОСОБА_1 , котрий керував автомобілем «Renault Kangoo». Результат огляду становив 1,88 проміле (а.с.6,7).
Таким чином, доводи захисника в апеляційні скарзі про недотримання працівниками поліції порядку оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, а також порядку виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, не відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та не спростовують пояснень самого правопорушника про не керування ним транспортним засобом, а тому не приймаються апеляційним судом до уваги.
Як вбачається з відеозапису з боді-камер працівників поліції, на яких зафіксовано обставини події, ОСОБА_1 не заперечував щодо керування ним транспортним засобом, крім того, ОСОБА_3 також не вказував що саме він перебував за кермом транспортного засобу (а.с.8).
Доводи апеляційної скарги та пояснення ОСОБА_1 про те, що за кермом транспортного засобу перебував ОСОБА_3 , до уваги не приймається, оскільки повністю спростовуються вищенаведеними доказами в їх сукупності та розцінюється судом як намагання ОСОБА_1 уникнути адміністративної відповідальності, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи вищевказаними доказами.
Також апеляційний суд відмічає, що після проведення ОСОБА_1 медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння та складання відносно нього протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП, ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_3 не звертались до органів патрульної поліції, що за кермом транспортного засобу був саме ОСОБА_3 , що також обґрунтовано ставить під сумнів вказану обставину.
Крім того, як убачається із матеріалів справи (а.с.22 абз.8) ОСОБА_3 не має посвідчення на право керування транспортними засобами. А тому є глибоко сумнівним той факт, що ОСОБА_1 передав керування своїм автомобілем особі, яка не має посвідчення водія.
Що ж стосується доводів сторони захисту про те, що відеозапис з бодікамер працівників поліції переривається, а тому є недопустимим доказом, не заслуговують на увагу, так як такі твердження жодним чином не спростовують правильності медичного огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, проведеного в присутності двох свідків. Ступінь алкогольного сп`яніння складає 1,88 проміле (а.с.1, 3-8).
Крім того, наведені доводи жодним чином не спростовують вмотивованих та обґрунтованих висновків судді щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Твердження сторони захисту про нероз`яснення ОСОБА_1 його прав, є безпідставними, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення щодо нього, ОСОБА_1 розписався у відповідній графі, що йому роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.1). 
З огляду на вказані обставини, апеляційний суд не знаходить порушень вимог нормативно-правових актів, які регламентують процедуру проходження огляду для визначення стану сп`яніння водія, а також складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги також не можуть бути підставами для скасування постанови судді, оскільки не впливають на правильність його висновків та не спростовують доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що вина  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
При накладенні адміністративного стягнення, суд врахував фактичні обставини справи, дані про особу порушника та обґрунтовано застосував безальтернативне адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Підстав для закриття провадження з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Матвіюк Н.Р. в інтересах  ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2021 року щодо  ОСОБА_1 - без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Волинського апеляційного суду                         В.П. Денісов