Ухвала    
Іменем України
02 червня 2021 року
м. Київ
справа № 285/813/21
провадження № 61-8741ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,              Коломієць Г. В.,
розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гоянюка Романа Михайловича, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі за позовом товариства 
з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» (далі - ТОВ «Спецавтоінвест») звернулося до суду 
з указаним вище позовом.
Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 07 квітня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1  про закриття провадження у справі відмовлено.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гоянюка Р. М., на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області 
від 07 квітня 2021 року повернуто особі, яка її подала.
У травні 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гоянюк Р. М., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року (надійшла до суду 25 травня 2021 року), в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до цього суду.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.
Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.
Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду           у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.
Частина перша статті 353 ЦПК України встановлює вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).
Згідно з пунктом 15 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскарженні в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо закриття провадження у справі. 
Ухвала суду про відмову у закритті провадження до переліку ухвал, які можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, не входить, а отже оскарженню не підлягає.
Перевіряючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гоянюка Р. М., суд апеляційної інстанції встановив, що ця скарга подана на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, ухваленого по суті позовних вимог. Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення щодо суті спору й окремо від такого рішення.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19).
За змістом частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ЦПК України повернув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката 
Гоянюка Р. М., подану на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
Отже, право представника ОСОБА_1 - адвоката Гоянюка Р. М., на доступ до правосуддя судом апеляційної інстанції порушено не було.
Відповідно до вимог абзацу 6 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності вказаного судового рішення.
Крім того, у доданому до касаційної скарги клопотанні представник 
ОСОБА_1 - адвокат Гоянюка Р. М., порушує питання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
За змістом частини четвертої статті 403 ЦПК України, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати.
Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики (частина п`ята статті 403 ЦПК України).
Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
Отже, клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду може бути вирішене лише після відкриття провадження у справі.
Таким чином, оскільки Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі, тому клопотання заявника про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду також не підлягає задоволенню. 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд               у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Гоянюка Романа Михайловича, про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гоянюка Романа Михайловича, на ухвалу Житомирського апеляційного суду від 12 травня 2021 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтоінвест» до ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_2 , про відшкодування майнової шкоди відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                               Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                                    Б. І. Гулько
 
                                                                                                                    Г. В. Коломієць