Ухвала    
 
02 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/13112/20
провадження № 61-9108ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С.,                      Зайцева А. Ю.,
 
розглянув касаційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, третя особа: директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Дума Олена Олександрівна, про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві, третя особа: директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Дума О. О., в якому просила суд: 
-          визнати протиправним та скасувати наказ № 215к від 03 квітня                 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », виданий управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві;
 
-          поновити її на роботі на посаді першого заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у                  м. Києві; 
 
-          стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу; 
 
-          стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві понесені судові витрати.
В обґрунтування позову зазначала, що починаючи з 13 липня 2001 року працювала на посаді начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві. 01 серпня 2017 року її призначено на посаду першого заступника начальника Управління за переведенням. Фонд соціального страхування України є правонаступником Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, а також Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. ОСОБА_1 вказувала, що протягом часу роботи у відповідача сумлінно виконувала свої обов`язки, що підтверджується численними заохоченнями та нагородами за успіхи в роботі, відображеними у її трудовій книжці. Зазначала, що після призначення виконуючим обов`язки начальника Управління Ксьондза С. М., з початку    2019 року постійно відчувала прискіпливе та упереджене ставлення вказаного керівника до себе. Наказом відповідача № 215к від 03 квітня            2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », її звільнено із займаної посади на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України. Позивач вказувала, що при застосуванні до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства України щодо підстав, умов та порядку його застосування. Зазначала, що обставини, які передували звільненню не лише не мають характеру одноразового грубого порушення трудових обов`язків, а й взагалі не можуть бути підставою для застосування щодо неї дисциплінарного стягнення.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Визнано протиправним та скасовано наказ № 215к від 03 квітня 2019 року «Про звільнення ОСОБА_1 », виданий Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві.
Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді першого заступника начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування у м. Києві.
Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 04 квітня 2020 року по 04 лютого 2021 року у розмірі 364 241,02 грн. 
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допущено до негайного виконання.
Постановою Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року залишено без змін.
Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 661,50 грн.
27 травня 2021 року (згідно з відміткою на поштовому конверті)                                      Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у             м. Києві звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року. 
 
Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, з огляду на наступне.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах 
з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають 
з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) 
за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу 
їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Предметом спору у даній справі є вимоги про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 364 241,02 грн. Отже, ціна позову у даній справі станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270*250 = 567 500 грн).
 
Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.
 
Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить 
до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства 
і не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано 
на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
З урахуванням вказаного, оскільки Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві подало касаційну скаргу 
на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України, 
та інші заявлені клопотання.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у             м. Києві на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, третя особа: директор виконавчої дирекції Фонду соціального страхування Дума Олена Олександрівна, про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                       Є. В. Коротенко
       
         В. С. Жданова
         
         А. Ю. Зайцев