Єдиний унікальний номер 234/7297/20 
Номер провадження 22-ц/804/1494/21        

ПОСТАНОВА
                                                           ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                               
23 червня 2021 року

Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого судді Мірути О.А.,
суддів: Азевича В.Б., Хейло Я.В.,
за участю секретаря судового засідання - Цимбала Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмут Донецької області цивільну справу № 234/7297/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про захист прав споживачів та встановлення нікчемності договору про надання споживчого кредиту і застосування наслідків його недійсності, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року (суддя першої інстанції Нейло І.М.), повний текст судового рішення складений 16.03.2021 р.,-  

     В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

        У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Смартівей Юкрейн» про захист прав споживача та стягнення суми заборгованості за договором.
       В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що в лютому 2020 року він дізнався про укладення договору про надання коштів у позику з ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" № 5996593686 від 20.02.2020 р. на суму 10000 грн., копію якого отримав від відповідача. Разом з тим, вказаний договір не був підписаний зі сторони позивача, сторони не домовлялися про всі істотні умови, визначені законодавством, а сам договір містить умови, які є несправедливими, суперечать принципу сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача, що на думку позивача, в свою чергу, є підставою для визнання договору недійсним. Не заперечує проти стягнення з нього на користь ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" безпідставно отриманих 10000 грн.
Просив встановити нікчемність договору кредитної лінії № 5996593686 від 20.02.2020 р., укладеного між ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" та ОСОБА_1 , застосувати наслідки його недійсності та стягнути з відповідача судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. 

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" про визнання кредитного договору нікчемним, відмовлено.
Судове рішення мотивоване тим, що заявою за № 5996593686 від 20.02.2020 року ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, надавши про себе відповідні данні для заповнення формуляра заяви (П.І.П, РНОКПП, телефон, e-mail, данні паспорту, банківського (карткового) рахунку та банківської установи), та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом про е-комерцію, підписав зазначену заяву. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості, що ОСОБА_1 звертався до відповідних установ про використання його персональних даних іншою особою, що свідчить про відсутність підстав для визнання кредитного договору нікчемним.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

            В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Берзінь С.Л., просить апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ  «Смартівей Юкрейн» про встановлення нікчемності договору кредитної лінії № 5996593686 від 20 лютого 2020 року та застосування наслідків його недійсності - задовольнити повністю, визнавши договір кредитної лінії № 5996593686 від 20.02.2020 року нікчемним та стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартівей Юкрейн» безпідставно отримані грошові кошти у сумі 10 000 грн. Судові витрати, у тому числі сплачені на професійну правничу допомогу адвоката, сформовані на день ухвалення рішення суду по суті справи, покласти на відповідача.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

             В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Берзінь С.Л., посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.
Наполягає, що позивач не підписував письмово або за допомогою електронного підпису (в тексті договору не має алфавітно-цифрової послідовності), в тому числі одноразовим ідентифікатором, та не мав наміру укладати цей кредитний договір, а тому він (цей правочин) не може вважатися таким, що укладений та в тому числі у письмовій (електронній) формі. 
Позивач не отримував та не застосовував одноразовий ідентифікатор (СМС - повідомлення), а так само не реєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача, а тому зобов`язання за кредитним договором між позивачем і відповідачем не виникало.
Посилання відповідача, а також  висновок суду про те, що реєстрація на веб-сайті відповідача відбулася та позивач нібито здійснив покрокові дії для укладання кредитного договору, не підтверджена належними та допустимими доказами. Відповідачем не доведено, що мобільний телефон, за допомогою якого здійснено ідентифікацію клієнта, належить саме позивачу. Будь-яка особа, маючи паспортні дані позивача, в тому числі родичі позивача могли без його відома та дозволу вчинити дії, направлені на отримання кредиту у відповідача, що ніяк не підтверджує факт отримання кредиту (підписання кредитного договору) саме позивачем.
Судом істотно порушено вимоги матеріального закону щодо обов`язкової форми кредитного договору, недодержання якого має наслідком нікчемність такого договору.
На думку скаржника, висновки суду щодо невід`ємної частини кредитного договору - Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «Смартівей Юкрейн» ґрунтуються лише на припущеннях, а не на положеннях чинного законодавства або правових висновках Верховного Суду. Дані правила якщо і існують, то вони не закріплені цим договором та можуть в односторонньому по-рядку бути змінені відповідачем, який власноруч адмініструє свій веб-сайт. Викладене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Наголошує, що судом першої інстанції здійснено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, оскільки правила надання грошових коштів у кредит відповідача відповідно до кредитного договору, по-перше є невід`ємною частиною даного договору, а по-друге, мають вищу силу у разі розбіжностей із ним. Вказані обставини є суттєвими при вирішенні даного спору, оскільки законодавством про захист прав споживачів заборонена нечесна підприємницька діяльність, а також умови договорів, які є явно несправедливими.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідачем ТОВ «Смартівей Юкрейн» подано відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року залишити без змін. При цьому зазначає, що посилання ОСОБА_1 на порушення його прав, як споживача, є необґрунтованими та безпідставними.
             Представник відповідача Яржемська Э.М. в судовому засіданні, в режимі відео конференції,  заперечувала у задоволенні апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін. 
Представником позивача адвокатом Берзінь С.Л. до апеляційного суду подано клопотання про проведення судового розгляду без участі позивача ОСОБА_1 та його представника. Просить задовольнити апеляційну скаргу позивача.   

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

  Згідно матеріалів справи ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН", відповідно до розпорядження Національної комісії, зареєстровано як фінансова установа, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 08.05.2018 № 712. Основним видом діяльності позивача є інші види кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.19, 20).
        Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Внутрішніх правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН", затверджених наказом від 11.12.2019, та з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України між сторонами в електронній формі було укладено договір позики від 20.02.2020 р., який було укладено на підставі заяви - приєднання № 5996593686 від 20.02.2020, направленою ОСОБА_1 за допомогою електронного повідомлення використовуючи одноразовий ідентифікатор.
  Як вбачається із наданих ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" документів, а саме: паспорту кредиту, копії договору від 20.02.2020 за № 5996593686, електронного повідомлення про прийняття оферти (а.с.69, 70), роздруківки заявки позичальника №5996593686 від 20.02.2020, роздруківки послідовності дій позичальника, та інформаційної довідки від 15.06.2020 про перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 через платіжний сервіс "LigPay" 10000 uhy/, позивач, здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позивачу було перераховано грошові кошти.
        Умови кредитування відповідача вказані в заявці № 5996593686 від 20.02.2020 р., підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором і є наступними: строк кредиту 29 днів, сума кредиту 10 000 гривень, процентна ставка - 1,29 % за один день від суми позики, загальна вартість кредиту - 13741 грн. 
        Відповідно до заяви, ОСОБА_1 вказав номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН " мав зарахувати суму кредитних коштів на суму 10000 грн. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Згідно з положеннями статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга  ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_3 , задоволенню не підлягає.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА 
            Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
            Згідно частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відмовляючи у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем не доведено обставин якими він обґрунтовував позовні вимоги.  Оспорюваний договір укладений в електронній формі. З його змісту вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.  Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, оскільки в ньому прямо зазначено, що підписуючи договір споживач підтвердив отримання від позикодавця інформації, вимоги про надання якої передбачені в законодавстві України, а також, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язаний неухильно дотримуватися Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Смартівей Юкрейн», що розміщені на веб-сайті Товариства. Умови оскаржуваного договору не суперечать положенням законодавства. 
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги апеляційний суд погоджується з такими висновками суду.
Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Внутрішніх правил надання грошових коштів у вигляді позики ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН", затверджених наказом від 11.12.2019, та з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України між сторонами в електронній формі було укладено договір позики від 20.02.2020 р., який було укладено на підставі заяви - приєднання № 5996593686 від 20.02.2020, яку ОСОБА_1 направив за допомогою електронного повідомлення використовуючи одноразовий ідентифікатор.
Відповідно Договору про надання споживчого кредиту № 5996593686 від 20.02.2020 року ОСОБА_1 був наданий споживчий кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 29 днів, процентна ставка - 1, 29 %.
  Як вбачається із наданих ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН" документів, а саме: паспорту кредиту, копії договору від 20.02.2020 за № 5996593686, електронного повідомлення про прийняття оферти (а.с.69, 70), роздруківки заявки позичальника №5996593686 від 20.02.2020, роздруківки послідовності дій позичальника, та інформаційної довідки від 15.06.2020 про перерахування на картковий рахунок ОСОБА_1 через платіжний сервіс "LigPay" 10000 uhy/, позивач, здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому позивачу було перераховано грошові кошти.
Умови кредитування відповідача вказані в заявці № 5996593686 від 20.02.2020, підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором і є наступними: строк кредиту 29 днів, сума кредиту 10 000 гривень, процентна ставка - 1,29 % за один день від суми позики, загальна вартість кредиту - 13741 грн. 
       Крім того, у заяві, ОСОБА_1 вказав номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону та номер карткового рахунку у банку, на який ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН " мав зарахувати суму кредитних коштів на суму 10000 грн.
      Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що 20.02.2020 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ "СМАРТІВЕЙ ЮКРЕЙН " в кредит грошові кошти в сумі 10000 грн.
Відмовляючи в позові суд першої інстанції зробив висновок про те, що договір позики укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника у вигляді одноразового індентифікатора, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства. Також згідно висновків суду підтверджені обставини щодо фактичного виконання досягнутих в договорі умов щодо надання коштів.
Суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції в цій частині ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 
Статтею 640 ЦК України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. 
З тексту оскаржуваного Договору про надання споживчого кредиту № 5996593686 від 20 лютого 2020 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 205, 207 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
В означенні ч. 1 ст. 5, ст. 8 вказаного Закону електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Частини 1 та 2 ст. 6 даного Закону визначає, що електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу.  Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
З матеріалів справи вбачається, що для укладення договору в електронному вигляді на отримання кредиту ОСОБА_1 вказано значну за обсягом і інформативністю кількість особистих даних, зокрема, паспортні дані, РНОКПП, номер, серію та дату видачі паспорту громадянина України, місце проживання, додаткові дані: номера мобільних телефонів, адресу електронної пошти, а також номер банківського рахунку. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що укладення кредитного договору відповідало внутрішній волі позивача. Тому посилання позивача на те, що він не підписував кредитний договір спростовуються матеріалами справи. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс - повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою «логіна» особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
Крім того, в обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилався на те, що висновки суду про те, що підписання ним договору відбулося підписанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором не відповідають дійсності, оскільки не було надано будь-яких належних та допустимих доказів, що номер телефону НОМЕР_1 , на який приходив одноразовий ідентифікатор (СМС-повідомлення) належить саме позивачу. 
Колегія суддів не може погодитися з таким твердженням позивача з огляду на наступне. 
Відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог так і заперечень.
Згідно ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
В ході судового розгляду позивач не спростував обставин щодо належності йому номеру телефону з використанням якого здійснювалась реєстрація позичальника в інформаційно - телекомунікаційній системі відповідача та відповідного рахунку в Банку відкритого на його ім`я. Матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з повідомленням про викрадення його мобільного телефону та кредитних карток «ПриватБанку», а також не повідомляв Банк про незаконний рух коштів на його рахунку чи використання коштів іншими особами.
Посилання позивача на неналежну форму оспорюваного правочину, через відсутність його підпису на Договорі спростовується приписами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», в якому визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції», за змістом якого якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За змістом пункту 6.1 Договору сторони обумовили, що договір підписується з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Згідно порядку надання Товариством грошових коштів у кредит  заявник здійснює заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту.
Товариство інформує клієнта про прийняте рішення щодо видачі кредиту через смс-повідомлення на телефонний номер клієнта та через особистий кабінет. У випадку прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, товариство  робить  клієнту в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір у формі  договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови. У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію, клієнт натискає  кнопку «З умовами договору (оферти) згоден», після чого клієнту надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт має ввести у відповідне поле.   
Не пізніше 2 робочих днів з дати підписання договору Сторонами надає кредит шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок Позичальника, вказаний ним у заявці.
Правила надання грошових коштів у кредит Товариства перебувають в загальному доступі та опубліковані на сайті.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Вираження волі ОСОБА_1 відбулось вчиненням певних дій, та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що наявні докази направленості волі та погодження сторонами істотних умов договору кредиту.
Також у даній справі існування кредитних правовідносин між Товариством та ОСОБА_1 підтверджується фактичними діями з боку позичальника, а не лише самими правовими аргументами на які робив посилання позивач звертаючись з позовом, оскільки згідно виписки Банку кошти в обумовленому в договір розмірі надійшли на належний позичальнику рахунок та останній, маючи нагоду за умовами договору і за відсутності жодних перешкод, не повернув кошти на відповідний рахунок Товариства. 
Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.
Частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Та встановлені в ході судового розгляду обставини і докази надані в їх підтвердження дають суду підстави дійти висновку про те, що зміст договору, порядок його укладення, підписання і дії сторін щодо фактичного виконання зобов`язань за договором охоплюються поняттям кредитний договір.
Доводи апеляційної скарги про несправедливість та невідповідність закону умов укладеного між сторонами кредитного договору не доведені, сам кредитний договір містить всі істотні умови, характерні для такого виду договорів, та визначальним для результатів розгляду спору суд вважає те що саме позичальник за допомогою електронного підпису погодився з такою редакцією договору і отримав кошти за умовами договору кредитування. 
Щодо посилання позивача в апеляційній скарзі на обґрунтованість та обов`язковість до виконання умов договору щодо комісії та процентів поза межами строку дії кредитування по закінченню строку дії договору, апеляційний суд в межах предмету спору визначеного позивачем у даній справі позбавлений можливості давати правову оцінку та робити висновки.  Крім того, суд позбавлений можливості за визначених позивачем підстав позову робити висновок з приводу обов`язку до застосування Правил як невід`ємної частини кредитного договору, оскільки відсутній спір щодо виконання договору та застосування відповідних наслідків виконання взятих за договором зобов`язань. 
Разом з тим, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права, які б призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб сторони надали пояснення та докази щодо обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень. ОСОБА_1 беззаперечно мав можливість ознайомитися із матеріалами справи і надати докази щодо обставин яким він обґрунтовував свої вимоги, та саме позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із не вчиненням ним процесуальних дій.
В матеріалах справи відсутні докази, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Встановлені в ході судового розгляду обставини і докази надані в їх підтвердження дають суду підстави дійти висновку про те, що зміст договору, порядок його укладення, підписання і дії сторін щодо фактичного виконання зобов`язань за договором охоплюються поняттям кредитний договір.
Доводи апеляційної скарги про несправедливість та невідповідність закону умов укладеного між сторонами кредитного договору не доведені, сам кредитний договір містить всі істотні умови характерні для такого виду договорів, та визначальним для результатів розгляду спору суд вважає те що саме позичальник за допомогою електронного підпису погодився з такою редакцією договору і отримав кошти за умовами договору кредитування. 
З огляду на зазначене, посилання позивача на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 безпідставні.
Інші доводи апеляційної скарги, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.
Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення або призвели до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Отже, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини справи, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

            Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 березня 2021 року залишити без змін.

   Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                   О.А. Мірута

Судді:                              В.Б. Азевич

                    Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 23 червня  2021 року.

Головуючий суддя:                   О.А. Мірута