П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
24 червня 2021 року                                                                    м. Київ
 
справа № 369/3176/20
 
провадження № 22-ц/824/4427/2021
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Іванової  І.В. (судя-доповідач), Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
 
сторони:
 
позивач  -   ОСОБА_1 
 
відповідач -  ОСОБА_2 

в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами  апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2021 року у складі судді Дубас Т.В., у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,
в с т а н о в и в:
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 03 жовтня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 75.
Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 . 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2012 року у справі № 2-2307/12 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . 
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2012 року у справі № 2-3086/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку чи інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2012 року.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2017 року у справі № 369/1917/17 змінено розмір аліментів, які стягнуті заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2012 року по справі № 2-3086/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання їх спільної дочки до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.
Позивач зазначає, що наразі відпустка дружини відповідача ОСОБА_4 ,  по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку закінчилася і вона вийшла на роботу в ТОВ «Лайфселл» та почала отримувати заробітну плату, що на її думку, свідчить про покращення матеріального становища сім`ї відповідача, а отже є підстави для збільшення розміру аліментів. 
Отже, на підставі викладених обставин, позивач просила суд змінити розмір аліментів, які стягнуті рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2017 року у справі № 369/1917/17 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття.
Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та пояснив, що станом на момент розгляду справи, на його утриманні також перебуває 4 особи, а наведене доводить, що відбулась зміна складу осіб, але не зменшення кількості осіб.
Так відповідач зазначив, що на його утриманні перебуває його мати  ОСОБА_5   ІНФОРМАЦІЯ_4 , якає непрацездатною особою, пенсіонером, а отже потребує його підтримки та матеріальної допомоги.
ОСОБА_2 вважає, що наведені ним обставиниспростовують доводи про значне покращення його матеріального становища. 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2021 року відмовлено у задоволенні позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального рішення, та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач посилається на те, що відпустка дружини відповідача ОСОБА_4 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку закінчилася і вона вийшла на роботу в ТОВ «Лайфселл», що свідчить не лише про те, що у відповідача відпав обов`язок утримувати дружину, а й про те, що ОСОБА_4 почала отримувати заробітну плату, тобто матеріально становище сім`ї відповідача покращилось, а це в даному випадку в силу положень ч. 1 ст. 192 СК України, є підставою для збільшення розміру аліментів.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що жодних доказів значного покращення його матеріального становища не у складі позовної заяви, а не протягом розгляду справи суду надано не було. Позовна заява, як і апеляційна скарга ґрунтується виключно на необґрунтованих припущеннях позивача, що ОСОБА_4 отримує настільки велику заробітну плату (дохід), що розмір аліментів на дитину має бути розрахований з урахуванням її доходу.  
ОСОБА_2 зауважує, що він забезпечує медичне страхування дочки ОСОБА_3 , не намагається приховати свої доходи та регулярно надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, приймає участь у додаткових витратах на доньку, її виховання та розвиток.
За наведених обставин, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 03 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 75. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 13, 14).
06 липня 2012 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2-2307/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, позов задоволено, шлюб зареєстрований сторонами в виконавчому комітеті Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області, актовий запис № 75 - розірвано (а.с. 15).
Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2012 року у справі № 2-3086/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку чи інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 24 липня 2012 року (а.с. 16). 
23 серпня 2013 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого 23 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 213.
В шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: дочка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2017 року у справі № 369/1917/17 (провадження № 2/369/1793/17) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, позов задоволено. Змінено розмір аліментів, які стягнуті заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 серпня 2012 року по справі № 2-3086/12 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 18-20). Дане судове рішення вмотивоване тим, що на утриманні ОСОБА_2 крім малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебували ще троє осіб, а саме: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом також було встановлено, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, з 23 червня 2005 по час розгляду справи працює в ТОВ «Лайфселл» на посаді начальника відділу центральної підтримки мережі доступу. З березня 2016 року по лютий 2017 року ОСОБА_2 отримав заробітну плату у розмірі 675 443,40 грн., з яких було сплачено аліменти у розмірі 130 822,41 грн.
Довідкою ТОВ «Лайфселл» № 962/06-А від 10 червня 2020 року встановлено, що ТОВ «Лайфселл» забезпечує своїх співробітників та їх сім`ї (подружжя та дітей до 18-ти років) послугами корпоративного медичного страхування. Наразі застраховані «Лайфселл» користуються послугами медичного страхування від ПАТ СК «Провідна». Повідомляють, що родина ОСОБА_2 включена до списків застрахованих в основному договорі, в тому числі і його дочка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), страховий поліс № 20421341 (а.с. 62).
Листом-повідомленням № 60 від 12 серпня 2020 р. ТОВ «Лайфселл» повідомляє про те, що ОСОБА_4 працює в ТОВ «Лайфселл» з 25 серпня 2005 року по час видачі листа-повідомлення. Як вбачається з довідки ТОВ «Лайфселл» № 13 від 19 січня 2017 року ОСОБА_4 в період з 05 червня 2014 року по 06 жовтня 2016 року перебувала у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; з 07 жовтня 2016 року по 09 лютого 2017 року знаходиться у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами; з 10 лютого 2017 року по 12 березня 2017 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтував свої висновки тим, що матеріальний стан відповідача з дня ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів не змінився на стільки, що дозволяв би сплачувати йому аліменти у більшому розмірі, ніж це встановлено рішенням суду, доказів про погіршення майнового стану позивачки чи стану її здоров`я суду не надано, зміна прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку не є підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів. 
Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Так, зменшуючи розмір аліментів, Києво-Святошинський районний суд Київської області у рішенні від 26 квітня 2017 року у справі № 369/1917/17 виходив з того, на утриманні ОСОБА_2 крім малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають ще троє осіб, а саме: дружина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Проте, під час розгляду даного позову встановлено, що відпустка дружини відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку закінчилася і вона вийшла на роботу в ТОВ «Лайфселл», тобто у відповідача відпав обов`язок утримувати дружину під час відпустки по догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку, отже має місце значне покращення його матеріального становища, як платника аліментів.
При цьому, колегією суддів враховується, що відповідач працює в ТОВ «Лайфселл» на посаді начальника відділу центральної підтримки мережі доступу та за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на малолітню дочку ОСОБА_3  у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву проте, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_5  ІНФОРМАЦІЯ_4 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки остання є пенсіонеркою та отримує пенсію.
Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на те, що він забезпечує медичне страхування дочки ОСОБА_3 та регулярно надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, приймає участь у додаткових витратах на доньку, її виховання та розвиток, колегія суддів також відхиляє, оскільки вони не підтверджені належними та достатніми доказами.
Довідкою ТОВ «Лайфселл» № 962/06-А від 10 червня 2020 року, яка міститься в матеріалах справи лише встановлено факт того, що саме ТОВ «Лайфселл» забезпечує своїх співробітників та їх сім`ї (подружжя та дітей до 18-ти років) послугами корпоративного медичного страхування, в тому числі і родину ОСОБА_2 . 
За таких обставин, розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив помилкове рішення, а тому відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про збільшення розміру аліментів до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що у зв`язку із розглядом даної справи вона понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. та планує додатково понести витрати у розмірі 5 000 грн., отже просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат.
Апеляційний суд, враховуючи наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 27 лютого 2020 року (а.с. 7-9), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000413 (а.с. 12), розрахунок витрат на професійну правничу допомогу згідно договору від 27 лютого 2020 року (а.с. 10), квитанцію до прибуткового касового ордеру від 27 лютого 2020 року № 6 про сплату ОСОБА_1 3000 грн. (а.с. 11), а також клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (а.с. 66-68), вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 141, 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
п о с т а н о в  и в:
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.
Змінити розмір аліментів, які стягнуті рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 квітня 2017 року у справі № 369/1917/17 визначивши до стягнення з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 22 червня 2021 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
Головуючий:                                                                              
 
Судді: