ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 р.	Справа № 440/584/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава по справі № 440/584/20
          за позовом          ОСОБА_1  
          до         Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області                 
          про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,  в якому  просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у  зв`язку з порушенням строків виплати державної пенсії, а саме: 
яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2011 у справі №2а-3298/11, за період починаючи з 01.12.2009 по день фактичної виплати пенсії, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії за цей період, починаючи з  02.12.2009 по день фактичної виплати пенсії, тобто по травень 2011 року.
яка була нарахована та виплачена на підставі постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.03.2011 у справі №2а-3299/11, за період починаючи з 01.01.2005 по 13.05.2009, та яка визначається як різниця між розміром пенсії, яка була нарахована та виплачена на підставі вказаної постанови суду та розміром фактично сплаченої пенсії за цей період, починаючи з 01.01.2005 по день фактичної виплати пенсії, тобто по серпень 2011 року.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2020 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом з доказами поважності причин пропуску строку або доказів на підтвердження факту дотримання такого строку.
17 лютого 2020 року до суду надійшло клопотання на виконання вимог ухвали суду від 06 лютого 2020 року, в якому ОСОБА_1 зазначив про те, що ним не пропущено строк звернення до суду, оскільки в разі здійснення невірного розрахунку пенсії з вини органу пенсійного фонду її перерахунок здійснюється без обмежень будь-яким строком (постанова Верховного Суду України від 25.02.2016 у справі №164/1904/14-ц, постанови Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17 від 09.07.2019 у справі №676/1557/16-ц, постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17, від 22.11.2019 у справі №1140/3136/18 та від 29.11.2019 №607/1402/16-а). 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернуто позивачеві. Роз`яснено позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Не погодившись з  ухвалою суду  першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржувану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В  обґрунтування    вимог    апеляційної     скарги   позивач  посилається   на порушення судом першої інстанції, при прийнятті ухвали, норм матеріального  та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що тривале не нарахування пенсії в повному розмірі за минулі періоди сталося з вини відповідача, зокрема виплати йому заниженого розміру пенсії з 01.01.2005 року по серпень 2011 року, і відповідачем при виплаті заборгованості за відповідний місяць протиправно не була нарахована та виплачена компенсація втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду, а отже він має право на таку компенсацію без обмеження строку.   
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін. 
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи,  вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія  суддів,  заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши ухвалу суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали  справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що  у травні 2011 року на виконання постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2011 у справі №2а-3298/11 позивачу виплачено грошові кошти. У серпні 2011 року, на виконання постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 29.03.2011 у справі    №2а-3299/11, позивачу виплачено грошові кошти.
Отже, у 2011 році пенсійним органом було виконано судові рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука у справі №2а-3298/11 та №2а-3299/11.
27.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо надання інформації щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанов Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2011 у справі №2а-3298/11 та від 29.03.2011 у справі №2а-3299/11. 
За фактом отримання листа відповідача вих.№143/У-02 від 22.01.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду (29.01.2020 - печатка поштового відділення).
Непогоджуючись із відповіддю відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду. 
Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивачу, виходив з того, що позивач пропустив передбачений законом строк для звернення за судовим захистом свого порушеного права, поважні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду відсутні.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частиною другою статті 99 КАС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Статтею 100 КАС (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 122, та 123 КАС (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року).
Водночас варто зазначити, що спеціальне законодавство у сфері соціального захисту містить такі три норми.
Так, згідно зі статтею 87  Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) нараховані суми пенсії, не затребувані пенсіонером своєчасно, виплачуються за минулий час не більш як за 3 роки перед зверненням за одержанням пенсії. Суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Згідно з частиною третьою статті 51 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів ПФУ та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Відповідно до статті 55 цього Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу ПФУ, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини ПФУ.
Отже, колегія суддів вважає, що норми статті 87 Закону № 1788-ХІІ, статті 46 Закону           № 1058-ІV і статей 51, 55 Закону № 2262-ХІІ (щодо необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії) підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:
1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;
2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.
Разом із цим до 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 не звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою щодо надання інформації щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка була нарахована та виплачена йому на підставі постанов Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.02.2011 у справі №2а-3298/11 та від 29.03.2011 у справі №2а-3299/11.  та не оскаржував дії чи бездіяльність ГУПФУ в Полтавській області.
У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовом у зв`язку із тим, що пенсійний орган при виплаті заборгованості за відповідні місяці протиправно не нарахував та не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих і виплачених йому на підставі рішення суду, а отже, ці суми не нараховані і є спірними.
У постанові від 24.12.2020 року у справі № 510/1286/16-а Велика Палата Верховного Суду зазначила "...визначаючи початок перебігу строку звернення до адміністративного суду, важливо встановити той момент, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення її прав. У спорах, що виникають з органами ПФУ, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу ПФУ відповіді на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.
Отже, в цьому випадку початок перебігу строку звернення до адміністративного суду слід пов`язувати з датою отримання листа-відповіді, листа-роз`яснення від органу ПФУ на запит особи про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку..."
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 дізнався про відмову йому у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, отримавши лист відповідача вих.№143/У-02 від 22.01.2020 (29.01.2020 - печатка поштового відділення). У зв`язку із цим 04 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, що свідчить про дотримання встановленого статтею 99 КАС шестимісячного строку.
Враховуючи викладене, судова колегія вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що позивач пропустив передбачений законом строк для звернення за судовим захистом свого порушеного права. 
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі статтею 22 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Відповідно до статті 19 Конституції Україниправовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.  Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Згідно ч. 1 ст. 320 КАС України,  підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 року по справі № 440/584/20 прийнята з порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання,  а отже підлягає скасуванню, а справа напрвленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 02.03.2020 по справі                        № 440/584/20  скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		В.А. Калиновський	
Судді	   	З.О. Кононенко    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  05.04.2021 року