П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 420/8843/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
11.03.2021 року;
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

                 П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Танасогло Т.М.
                                                            – Шляхтицького О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 заподіяну майнову шкоду у сумі 4311,14 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди повернуто позивачеві, роз`яснивши, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Повертаючи адміністративний позов позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що Військовою частиною НОМЕР_1 пропущено тримісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України, а також не наведено поважних причин для поновлення строку звернення із позовом.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та передати справу для продовження розгляду, зобов`язавши суд відкрити провадження у справі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи і помилково не враховано, що позивачем вжито усіх можливих заходів щодо відшкодування відповідачем завданих матеріальних збитків, у тому числі, шляхом проведення відповідного службового розслідування, направлення цих матеріалів за місцем подальшого проходження військовослужбовцем служби та звернення із цивільним позовом про стягнення в судовому порядку збитків. Без належного обґрунтування судом першої інстанції залишились і ті обставини, що спірний період є мобілізаційним, тобто потребував значного задіяння військовослужбовців у відповідних оперативно-бойових заходах.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність правових обставин для скасування судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
При цьому, апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
За правилами ч. 2 вказаної статті КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Аналіз наведених норм показав, що звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів особа може реалізувати в межах терміну, визначеного адміністративним процесуальним законодавством або іншими законами.
Обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.
Пропущення строків звернення до адміністративного суду не є безумовною підставою для застосування наслідків порушення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строків поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому адміністративним процесуальним законодавством.
Водночас, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 122 КАС України, обчислення тримісячного строку звернення до суду суб`єкта владних повноважень починається з дня виникнення підстав, що дають такому суб`єкту право на пред`явлення визначених законом вимог.
Апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 5 Розділу І Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.
За правилами п. 17 Розділу ІV Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (яке діло на момент виникнення спірних правовідносин) командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.
У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
За висновками ревізії (перевірки), інвентаризації, органу дізнання, попереднього слідства або суду командир (начальник) військової частини в п`ятиденний термін з дня одержання такого висновку видає наказ про стягнення з винної особи відповідної суми.
Відповідно до п.п. 23, 25 Розділу ІV Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) командир (начальник) військової частини після розгляду матеріалів розслідування зобов`язаний особисто провести бесіду з військовослужбовцем або призваним на збори військовозобов`язаним, який притягається до матеріальної відповідальності. Якщо вину військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного повністю доведено, командир (начальник) військової частини не пізніш як у місячний термін з дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення  до матеріальної відповідальності винної особи з зазначенням розміру суми, що підлягає стягненню.
Утримання грошового нарахування за наказом про відшкодування заподіяної шкоди провадиться щомісячно у розмірі 20 відсотків, а у разі відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок розкрадання, умисного пошкодження військового майна, - у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку).
Якщо з грошового забезпечення (заробітку) провадяться інші передбачені законом утримання, то загальний розмір усіх утримань не може перевищувати 50 відсотків місячного грошового забезпечення (заробітку). Порядок і черговість стягнення в цих випадках визначаються відповідно до чинного законодавства.
За правилами п. 29 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) якщо військовослужбовця переведено на нове місце служби до прийняття рішення про відшкодування заподіяної ним шкоди, то матеріали розслідування, дізнання, рішення органів попереднього слідства та суду або витяг з акта ревізії, перевірки, інвентаризації надсилаються у п`ятиденний термін після закінчення розслідування, ревізії, перевірки чи інвентаризації на нове місце служби винного для притягнення його до матеріальної відповідальності. Командир (начальник) військової частини за новим місцем служби винної особи зобов`язаний у 15-денний термін з дня надходження матеріалів про заподіяння шкоди видати наказ щодо притягнення цієї особи до матеріальної відповідальності.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (який діє на момент звернення із позовом) відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.
Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.
Згідно із ст. 11 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (який діє на момент звернення із позовом) у разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.
Якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.
Командир (начальник) за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні особи видає у п`ятнадцятиденний строк із дня надходження матеріалів щодо завданої шкоди наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності. У такому разі відшкодування шкоди здійснюється в порядку, визначеному статтею 10 цього Закону.
Так, в період з травня по липень 2018 року у Військовій частині НОМЕР_1 проведено службове розслідування за фактом виявленої нестачі під час прийому-передачі справ та посади командира роти охорони військової частини.
За результатом службового розслідування складено акт, який 23.07.2018 року затверджений командиром Військової частини НОМЕР_1 .
За результатом службового розслідування визначено направити матеріали до Військової академії м. Одеси для прийняття відповідного рішення (наказу) про стягнення з колишнього командира роти охорони, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , до підвищеної матеріальної відповідальності з метою відшкодування збитків, заподіяних державі у сумі 1 197,53 грн., що у урахуванням кратності та податку на додану вартість – 4 311,14 грн.
Наказом начальника Військової академії від 03.10.2018 року №856-А у зв`язку із виявленими рядом недоліків при оформленні матеріалів розслідування Військовою частиною НОМЕР_1 щодо притягнення до матеріальної відповідальності старшого лейтенанта ОСОБА_1 визначено направити копії матеріалів службового розслідування командиру Військової частини НОМЕР_1 .
Як свідчать обставини справи та не заперечується учасниками, питання щодо притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідності в межах строків позовної давності згідно приписів Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної ради України від 23.06.1995 року 243/95-ВР (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) не є вирішеним і на момент набрання чинності Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX такий строк не є завершеним.
Разом з цим, на момент звернення із цим позовом відсутнє відповідне рішення командира (начальника) за новим місцем служби військовослужбовця про притягнення до матеріальної відповідальності, а також відмова військовослужбовця від її добровільного відшкодування шкоди.
Наведене у сукупності свідчить про те, що на момент звернення із адміністративним позовом є не завершеним тримісячний строк з дня виникнення у позивача відповідних підстав. 
З огляду на те, що на момент подання позовом не є завершеним тримісячний строк, протягом якого суб`єкт владних повноважень може звернутись із адміністративним позовом, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, а також – про наявність обставин для повернення позову такому суб`єкту за приписами ст. 123 КАС України.
Враховуючи викладене, оскільки висновки суду не відповідають нормам адміністративного процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Згідно із ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 березня 2021 року – скасувати.
Справу направити до Одеського окружного адміністративного суду для продовження розгляду зі стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
         Судді:                                                                                       Т.М. Танасогло  
                                                                                                             
                                                                                                            О.І. Шляхтицький