Постанова
Іменем України                            
 
09 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 554/11503/15
провадження № 61-9544св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач-відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»,
представник позивача - адвокат Здоренко Владислав Євгенович,
відповідач-позивач - ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2020 року у складі колегії суддів: Прядкіної О. В., Бутенко С. Б., Обідіної О. І., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до кредитного договору.
Позовна заява мотивована тим, що 18 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50010886, відповідно до умов якого товариство надало відповідачеві кредит у сумі 113 125,29 грн, що в еквіваленті станом на дату укладання договору становить 13 802,50 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки «VW», модель «Golf Variant VI», кузов 
№ НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску - 2013.
Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19 жовтня 2013 року між сторонами укладений договір 
застави транспортного засобу № 50010886, за яким відповідач передав 
в заставу автомобіль марки «VW», модель «Golf Variant VI», кузов 
№ НОМЕР_1 .
Зазначало, що 24 вересня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та 
ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін/додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 18 жовтня 2013 року № 50010886.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2. додаткової угоди, ТОВ «Порше Мобіліті» надало відповідачу додатковий кредит у сумі, еквівалентній у гривні 
6 150,40 дол. США. Цільове призначення додаткового кредиту - сплата страхових платежів.
Згідно з пунктом 1.10.1 цієї додаткової угоди надання додаткового кредиту здійснюється починаючи з дати укладення цієї додаткової угоди, додатковий кредит надається рівними частинами щомісячно.
Також сторони домовилися підписати графік погашення кредиту, що 
є невід`ємною частиною кредитного договору, та внести відповідні зміни 
в договір застави транспортного засобу протягом 10 днів з дня укладення додаткової угоди.
Відповідно до пункту 1.3.1 загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником за кредитом та додатковим кредитом, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі 
за кредитом та додатковим кредитом відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних 
у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.
Згідно з пунктом 1.4.3 статті 1 загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу за кредитом звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів за кредитом.
Вказувало, що 16 жовтня 2014 року ТОВ «Порше Мобліті» направило на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення кредиту та суми заборгованості в розмірі 213 226,91 грн, що складається 
із: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту в розмірі 
149 675,71 грн, несплачених чергових платежів у сумі 21 363,76 грн, штрафних санкцій у сумі 4 649,37 грн, витрат, понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, в сумі 1 789,59 грн, штрафу за порушення терміну повернення кредиту в розмірі 3 5748,48 грн. 
Вказана вимога отримана особисто позивачем 24 жовтня 2014 року, але не виконана.
25 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. виданий виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль, а кошти, отримані від реалізації заставного майна, направити на погашення загальної суми заборгованості в розмірі 213 226,91 грн, що складається з: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту у розмірі 149 675,71 грн; 
несплачених чергових платежів у сумі 21 363,76 грн; штрафних санкцій 
у сумі 4 649,37 грн; витрат, понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, у сумі 1 789,59 грн; штрафу за порушення терміну повернення кредиту в розмірі 35 748,48 грн. 
Вказувало, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 
від 10 червня 2015 року позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. 25 лютого 2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 197, щодо звернення стягнення 
на автомобіль марки «VW», модель «Golf Variant VI», 2013 року випуску, реєстровий номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності 
ОСОБА_1 .
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2015 року змінено в частині правового обґрунтування. В іншій частині рішення залишено без змін.
Зазначало, що ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 26 березня 2019 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 614 221,56 грн, що складається із: заборгованості за сумою кредиту - 156 079,53 грн, додатковим кредитом - 132 087,59 грн, збитків - 54 385,00 грн (витрати, пов`язані з наданням колекторських послуг, у сумі 38 485,00 грн, вчинення виконавчого напису нотаріусом у сумі 3 900,00 грн, надання юридичних послуг у сумі 12 000,00 грн), штраф - 24 423,96 грн, 3 % річних за кредитом -20 205,04 грн, 3 % річних за додатковим кредитом - 10 047,15 грн, інфляційних втрат за додатковим кредитом - 172 132,69 грн та інфляційних втрат за кредитом - 44 860,60 грн, відповідно до наданого позивачем розрахунку.
Ураховуючи зазначене та уточнені позовні вимоги, ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 614 221,56 грн, що складається 
із заборгованості за сумою кредиту - 156 079,53 грн, додатковим 
кредитом - 132 087,59 грн, збитків - 54 385,00 грн, штрафу - 24 423,96 грн, 
3 % річних за кредитом - 20 205,04 грн, 3 % річних за додатковим 
кредитом - 10 047,15 грн, інфляційними втратами за додатковим 
кредитом - 172 132,69 грн та інфляційними втратами за кредитом - 
44 860,60 грн.
У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції 
із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що положення пункту 1.3.1 загальних умов кредитування є несправедливими у розумінні 
статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними положення пунктів 1.3 та 1.3.1 загальних умов кредитування, на підставі яких між сторонами укладений кредитний договір від 18 жовтня 2013 року 
№ 50010886.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 03 лютого 2016 року прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання пунктів кредитного договору недійсними до розгляду з первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» 
до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та збитків відповідно 
до кредитного договору шляхом звернення стягнення на предмет застави.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2019 року у складі судді Тімошенко Н. В. позов ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 614 221,56 грн, що складається із: заборгованості за сумою кредиту у розмірі 156 079,53 грн, додатковим кредитом - 132 087,59 грн, збитків - 54 385,00 грн, штрафу - 
24 423,96 грн, 3 % річних за кредитом -20 205,04 грн, 3 % річних за додатковим кредитом - 10 047,15 грн, інфляційних втрат за додатковим кредитом - 172 132,69 грн та інфляційних втрат за кредитом - 44 860,60 грн.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, щоТОВ «Порше Мобіліті»  свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало та здійснило видачу кредитних коштів у передбаченому кредитним договором розмірі, але позичальник взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 614 221,56 грн, яка підлягає стягненню.
Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції зазначав, що твердження відповідача про те, що позивачем встановлено дискримінаційні стосовно відповідача правила зміни відсоткової ставки, 
є безпідставним, оскільки встановлена процентна ставка та правила її зміни передбачені та врегульовані нормами чинного законодавства України.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня                            2019 року скасовано, ухвалено нове рішення.
Позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість 177 081,67 грн, яка складається із: заборгованості за сумою кредиту 
у розмірі 149 657,71 грн та штрафних санкцій на суму 24 423,96 грн.
Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 .
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що в апеляційній скарзі доведено порушення таємниці нарадчої кімнати при ухваленні оскаржуваного рішення. З огляду на допущені судом процесуальні порушення, а також неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні обставинам справи, апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 грудня 2019 року з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» та відмову в задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_1 .
Так, 16 жовтня 2014 року кредитором складена вимога про дострокове виконання зобов`язань, яка отримана позичальником 24 жовтня 2014 року, а отже, кредитор вказаною вимогою на власний розсуд, змінивши строк виконання зобов`язань згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, втратив право на нарахування процентів, щомісячних платежів, штрафів та збитків, тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню 149 675,71 грн - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту та 24 423,96 грн - штраф за порушення терміну повернення кредиту, а всього 177 081,67 грн.
Щодо вимог про стягнення збитків на суму 54 385,00 грн, яка складається 
з оплати за надані колекторські послуги - 38 485,00 грн, витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, - 3 900,00 грн та витрат за надані юридичні послуги - 12 000,00 грн, апеляційний суд вважав, що враховуючи вимоги статті 22 ЦК України, оплата за надані колекторські послуги та витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису, не є збитками 
в розмінні статті 22 ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» щодо стягнення 3 % річних за кредитом та інфляційних втрат не підлягають задоволенню, оскільки кореспондуються 
з оформленням позивачем та направленням відповідачу рахунку-фактуру, що визначено умовами договору та обумовлено тим, що графік платежів визначено у доларах США, при цьому оплата проводиться у гривні за діючим обмінним курсом КІБ ПАТ «Креді Агріколь Банк» на дату складання рахунку-фактуру.
При цьому матеріали справи не містять належного розрахунку із визначенням усіх складових боргу станом на час встановлення дострокового виконання зобов`язання та періоду нарахування, який би узгоджувався з дослідженими у справі доказами, унеможливлює проведення судом відповідних розрахунків.
Апеляційнийсуд вважав, щовідсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову, оскільки кредитним договором передбачено, щоусі платежі закредитним договором повинні бути сплачені угривнях 
іпідлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, щозастосовуватиметьсядо еквівалента суми кредиту удоларах США, відповідно допункту 1.3 загальних умов кредитування. Позивач скористався своїм процесуальним правом обирати валюту зобов`язання, 
а    ОСОБА_1 , усвою чергу, укладаючи кредитний договір, наце погодився.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у червні 2020 року до Верховного Суду, 
ТОВ «Порше Мобіліті», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення в частинівідмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задовольнити. 
В іншій частині постанова Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2020 року не оскаржується, тому в силу вимог частини першої 
статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядається.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 22 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі. 
У листопаді 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 02 червня 2021 року справу призначено 
до розгляду.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» в частині стягнення заборгованості із сплати чергових платежів (виставлених до вимоги) у розмірі 6 403,82 грн (залишок місячного платежу за вересень 2014 року у розмірі 678,87 грн + несплата щомісячного платежу за жовтень 2014 року на суму 5 724,95 грн), суд апеляційної інстанції не врахував, що вказані рахунки були встановлені до оплати, ще до направлення вимоги від 16 жовтня 2014 року, яка отримана відповідачем 24 жовтня 2014 року, та мала встановлений строк для добровільного виконання - 30 календарних днів з дати її одержання. 
У зв`язку з чим визначений термін повернення основного кредиту, частинами до 2018 року, був змінений на повернення всієї визначеної суми 
в термін 30 днів з моменту отримання вказаної вимоги. При цьому позичальник у випадку прострочення виконання основного зобов`язання має право на нарахування компенсаційних платежів, передбачених 
статтею 625 ЦК України.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення, заявник зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 16 січня 2019 року у справі 
№ 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року 
у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), від 27 листопада 2019 року у справі № 340/385/17 (провадження № 14-495цс19).
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
18 жовтня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50010886, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачеві кредит у сумі 113 125,29 грн, 
що в еквіваленті станом на дату укладання договору становило 
13 802,50 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки «VW», модель «Golf Variant VI», кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1 390 куб. см, рік випуску - 2013, а відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачеві кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору.
Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором 19 жовтня 2013 року між сторонами укладений договір 
застави транспортного засобу № 50010886, за яким відповідач передав 
в заставу автомобіль марки «VW», модель «Golf Variant VI», кузов 
№ НОМЕР_1 .
24 вересня 2014 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений договір про внесення змін/додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 18 жовтня 2013 року № 50010886.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 додаткової угоди ТОВ «Порше Мобіліті» надало відповідачу додатковий кредит, у сумі, еквівалентній у гривні 
6 150,40 дол. США. У свою чергу, відповідач зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків, що 
є його невід`ємними частинами, та цієї додаткової угоди.
Цільове призначення додаткового кредиту - сплата страхових платежів.
Згідно з пунктом 1.10.1 додаткової угоди надання додаткового кредиту здійснюється починаючи з дати укладення цієї додаткової угоди, додатковий кредит надається рівними частинами щомісячно.
Згідно з додатковою угодою до кредитного договору сторони домовилися підписати графік погашення кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору, та внести відповідні зміни в договір застави транспортного засобу протягом 10 днів з дня укладення додаткової угоди.
Відповідно до пункту 1.3.1 загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником за кредитом та додатковим кредитом, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі за кредитом та додатковим кредитом відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних 
у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.
Згідно з пунктом 1.4.3 статті 1 загальних умов кредитування до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу за кредитом звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів за кредитом.
16 жовтня 2014 року ТОВ «Порше Мобліті» направило на адресу 
ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове повернення кредиту 
та суми заборгованості в розмірі 213 226,91 грн, що складається 
з дострокового повернення невиплаченої суми кредиту в розмірі 
149 675,71 грн, несплачених чергових платежів у сумі 21 363,76 грн, штрафних санкцій у сумі 4 649,37 грн, витрат, понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, у сумі 1 789,59 грн, штрафу за порушення терміну повернення кредиту в розмірі 3 5748,48 грн. 
Вказана вимога була отримана особисто позивачем 24 жовтня 2014 року, але не виконана.
25 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. виданий виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення на автомобіль, а кошти, отримані від реалізації заставного майна, направити на погашення загальної суми заборгованості в розмірі 213 226,91 грн, що складається з дострокового повернення невиплаченої суми кредиту у розмірі 149 675,71 грн, 
несплачених чергових платежів у сумі 21 363,76 грн, штрафних санкцій 
в сумі 4 649,37 грн, витрат, понесених компанією з метою повернення простроченої заборгованості, у сумі 1 789,59 грн, штрафу за порушення терміну повернення кредиту в розмірі 35 748,48 грн. 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 
2015 року у справі № 755/6632/15-ц позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Маринець О. С. 25 лютого 
2015 року, зареєстрований у реєстрі за № 197, щодо звернення стягнення 
на автомобіль марки «VW», модель «Golf Variant VI», 2013 року випуску, реєстровий номер НОМЕР_2 , що належить на праві власності 
ОСОБА_1 .
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 18 листопада 2015 року апеляційну скаргу ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2015 року змінено в частині правового обґрунтування. В іншій частині рішення залишено без змін.
ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, 
у зв`язку з чим, відповідно до наданого ТОВ «Порше Мобіліті» розрахунку,
у відповідача станом на 26 березня 2019 року утворилася заборгованість 
у загальному розмірі 614 221,56 грн, що складається із: заборгованості за сумою кредиту - 156 079,53 грн, додатковим кредитом - 132 087,59 грн, збитків - 54 385,00 грн (витрати, пов`язані з наданням колекторських послуг в сумі 38 485,00 грн, вчиненням виконавчого напису нотаріусом у сумі 
3 900,00 грн, наданням юридичних послуг у сумі 12 000,00 грн), 
штрафу - 24 423,96 грн, 3 % річних за кредитом у розмірі 20 205,04 грн, 3 % річних за додатковим кредитом - 10 047,15 грн, інфляційних втрат за додатковим кредитом - 172 132,69 грн та інфляційних втрат за кредитом - 44 860,60 грн, відповідно до наданого позивачем розрахунку.
 
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає частковому задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою та другою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом,визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу 
з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту 
в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).
Ураховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи ТОВ «Порше Мобіліті» у стягненні інфляційних втрат, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» в частині стягнення 3 % річних за кредитом, посилався на те, що матеріали справи не містять належного розрахунку із визначенням усіх складових боргу станом на час встановлення дострокового виконання зобов`язання та періоду нарахування, який би узгоджувався з дослідженими у справі доказами, що унеможливлює проведення судом відповідних розрахунків.
Проте вказаний висновок є передчасним, оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» 
у заяві про збільшення позовних вимог від 22 березня 2019 року надало розрахунок заборгованості, щодо відповідальності ОСОБА_1 за невиконання грошових зобов`язань відповідно до договору згідно із статтею 625 ЦК України, в тому числі щодо 3 % (а.с. 77-90, т. 4).
На виконання вимог статей 89, 263-264, 382 ЦПК України суд 
у мотивувальній частині рішення повинен наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ (у даному випадку - розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій 
розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
Постанова апеляційного суду не може вважатися прийнятою на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час нового розгляду суду належить врахувати викладене, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін, врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 28 березня 2018 року у справі 
№ 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).
Отже, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню 
з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 411 ЦПК України.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028сво18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо касаційна інстанція, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює судове рішення про скасування судових рішень та ухвалення нового судового рішення або змінює судові рішення повністю або частково (стаття 412 ЦПК України), цей суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Якщо суд касаційної інстанції скасував судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції (стаття 411 ЦПК України) або постановлено будь яке інше судове рішення, крім передбаченого статтею 412 ЦПК України, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення 
у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» задовольнити частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 18 травня 2020 року 
в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення 3 % річних скасувати та в цій частині справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк