ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 року		Справа № 380/5622/20 пров. № А/857/6904/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.
розглянувши у порядку письмового провадження  в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року (суддя Коморний О.І., м.Львів) у справі за його позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.03.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в розмірі 87888,74 грн;
зобов`язати в/ч НОМЕР_1 встановити позивачу фіксовану суму індексації грошового забезпечення у березні 2018 року в розмірі 4258,75 грн;
зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.03.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в сумі 87888,74.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2020 року позов задоволено частково (Рішення суду, Постанова суду відповідно). Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 17.03.2018. Зобов`язано в/ч НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.03.2018 відповідно до вимог «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 та здійснити виплату з урахуванням виплаченої суми. В іншій частині позову про зобов`язання в/ч НОМЕР_2 встановити ОСОБА_1 фіксовану суму індексації грошового забезпечення у березні 2018 року в розмірі 4258,75 грн, нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 17.03.2018 з урахуванням січня 2008 року як базового місяця в сумі 87888,74 грн відмовлено.
19.02.2021 до суду надійшла заява позивача подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі – КАС) в якій заявник просить:
визнати протиправним дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування грудня 2015 року як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а в період з 01.03.2018 по 17.03.2018 не врахування абзаців 4-6 пункту п`ять «Порядку проведення, індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 17.07.2003 №1078 (далі – Порядок №1078);
постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності посадових осіб в/ч НОМЕР_1 , які здійснювали нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 задля уникнення повторних протиправних дій;
зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018 а в період з 01.03.2018 по 17.03.2018 з урахуванням абзаців 4-6 пункту 5 Порядоку №1078 (далі – Заява).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року Заяву подану в порядку статті 383 КАС повернено позивачу.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В доводах апеляційної скарги посилаючись на окремі обставини справи вказує що тільки після отримання даних від відповідача з супровідним листом від 10.01.2021 №134 позивачем було встановлено протиправні дії вчинені суб`єктом владних повноважень на виконання Рішення суду та порушення його прав. Зазначає, що відповідний супровідний лист отримав 12.02.2021 та з цієї дати дізнався про протиправні дії вчиненні відповідачем та в межах строку передбаченого частиною четвертою статті 383 КАС подав Заяву.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участю, а апеляційна скарга на оскаржувану ухвалу згідно вимог частини другої статті 312 КАС підлягає розгляду в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін).
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено десятиденний строк звернення до суду із заявою в порядку статті 383 КАС та не дотримано частини п`ятої статті 383 КАС в частині формулювання вимог заяви, що може бути подана у порядку встановленому цією статтею.
Такі висновки суду першої інстанції є не зовсім вірними, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ухвалою суду першої інстанції від 24 лютого 2021 року Заяву залишено без руху у зв`язку з пропуском 10 денного строку та надано заявнику час на усунення недоліків, а саме 10 днів з дня отримання ухвали без руху (а.с.119-121).
02.03.2021 на виконання вимог вказаної ухвали заявник звернувся з заявою, в якій зазначив, що у нього відсутній конверт, яким відповідачем було надіслано відомості з супровідним листом від 10.01.2021 №134, а також відсутній внутрішній опис даного конверту, яким би можна було підтвердити вміст конверту та дату його відправки. Вказує, що про протиправні дії з боку відповідача щодо неналежного виконанні Рішення суду дізнався 12.02.2020 та в межах строку було подану Заяву до суду (а.с.126-130).
За наслідками розгляду вказаної Заяви судом постановлено оскаржувану ухвалу, де вказано, що позивач звернувся з Заявою в порядку статті 383 КАС з пропуском строку встановленого частиною четвертою статті 383 КАС.
Відповідно до частин першої та другої статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
У такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
За змістом частини третьої статті 383 КАС на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.
Частиною четвертою статті 383 КАС передбачено, що заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
Судом першої інстанції встановлено, що Рішення суду відповідач виконав, про що свідчить розрахунок від 12.10.2020 №574, витяг з наказу від 18.12.2020 №292 (а.с.104-105).
Згідно доданих відповідачем платіжних доручень від 17.12.2020 №806 та 22.12.2020 №826 позивачеві виплачено індексацію на виконання Рішення суду у сумі 24174,56 грн та 71,98 грн відповідно. В призначенні платежу вказано, що «зараховано на карткрахунки грошове забезпечення військовослужбовцям за грудень 2020 року» (а.с.106).
З огляду на це, суд вказує, що з цього часу (17.12.2020, 22.12.2020) позивач повен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та звернутися до суду протягом десяти днів, проте звернувся з Заявою в порядку статті 383 КАС 19.02.2021, тобто з пропуском встановленого частиною четвертою статті 383 КАС десятиденного строку.
Частина перша статті 118 КАС визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому, день, коли особа дізналася про порушення свого права – це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо строк обчислюється з дня коли, особа повинна була дізнатися про порушення свої прав. Разом з тим, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
В обґрунтування дати звернення до суду із Заявою саме 19.02.2021 позивач-апелянт вказує, що супровідний лист від в/ч НОМЕР_1 від 10.01.2021 №134 він отримав 12.02.2021. Проте, підтвердити таке отримання у нього немає можливості так як конверт з врученим відправленням у нього не зберігся.
Однак, суд першої інстанції вказаних доводів не взяв до уваги та дійшов висновку, що позивачем пропущено строк на подання заяви встановлений частиною четвертою статті 383 КАС.
Оцінюючи вказані обставини справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що такі висновки суду першої інстанції є передчасними, так як згідно із платіжних доручень, що є у матеріалах справи дійсно в призначені платежу не зазначено, який вид грошового забезпечення перераховано позивачу, як і не зазначено те, що таке перерахування відбулось на виконання Рішення суду, тому суд приймає до уваги доводи скаржника про те, що про нарахування коштів на виконання Рішення суду йому не було відомо саме 17.12.2020 чи 22.12.2020. 
Крім того, на думку апеляційного суду за відсутності відповідного підтвердження про отримання позивачем супровідного листа в/ч НОМЕР_1 , суд першої інстанції мав взяти до уваги доводи позивача про його отримання саме 12.02.2021, так як дивлячись на те, що в/ч НОМЕР_1 знаходиться у м.Золочеві Львівської області, а позивач проживає у м.Рівному Рівненської області, то цілком можливо, що вказаний супровідний лист з інформацією про виконання Рішення суду був отриманий його одержувачем саме 12.02.2021.
Між тим, щоб достовірно встановити коли саме відповідач надіслав позивачу супровідний лист від 10.01.2021 №134, суд з власної ініціативи міг звернутися до відповідача з вимогою підтвердити чи спростувати наведену інформацію, однак пославшись на відсутність такого підтвердження суд констатував те, що позивач пропустив строк вказаний у частині четвертій статті 383 КАС.
Відтак, суд першої інстанції належно не перевіривши доводи скаржника в частині дотримання ним строку звернення із Заявою, на думку апеляційного суду дійшов помилкових висновків про те, що такий строк був дійсно пропущений чи недотриманий.
Відповідно до частини другої статті 317 КАС порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС).
З огляду на викладене, оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із Заявою, що подана в порядку статті 383 КАС та у зв`язку з цим порушено наведені вище норми процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає, що з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, необхідно виключити висновки про пропуск ОСОБА_1 строку звернення із Заявою передбаченого частиною четвертою статті 383 КАС та викласти її в редакції даної постанови.
Частиною п`ятою статті 383 КАС визначено, що у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Так, як зазначає суду першої інстанції, заявник у поданій в порядку статті 383 КАС Заяві формує вимоги, що фактично є новим предметом позову з нових підстав позову.
Крім того, необхідно звернути увагу на те, що вимога позивача про зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 із застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) в період з 01.12.2015 по 28.02.2018, була вирішення Рішенням суду та у її задоволенні було відмовлено.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недотримання позивачем при зверненні до суду із Заявою вимог статті 383 КАС щодо формування вимог, підстав та доводів, які мають бути зазначені у відповідній заяві.
Фактично звертаючись до суду із такою Заявою позивач сформував нові вимоги, а також навів ті, що уже були вирішенні Судовими рішеннями, що відповідно не може бути вирішено судом у порядку застосування статті 383 КАС.
Недотримання вимог статті 383 КАС щодо форми та змісту такої заяви є самостійними підставами для її повернення на підставі частини п`ятої статті 383 КАС.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, у відповідній частині правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому відповідно до статті 316 КАС ухвала суду першої інстанції в цій частині залишається без змін, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, що наведені вище.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року змінити в мотивувальній частині, виклавши її в редакції даної постанови.
В решті ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 9 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	

Повне судове рішення складено 29 квітня 2021 року.