ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року	Львів	Справа № 500/4011/20 пров. № А/857/7267/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Обрізка І. М., Шевчук С. М.,
за участю секретаря судового засідання   – Чопко Ю. Т.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області  на рішення Тернопільського  окружного адміністративного суду від 09 лютого  2021 року у справі № 500/4011/20 (головуючий суддя – Чепенюк О. В., м. Тернопіль, повний текст складено 15 лютого 2021 року) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

                                                        ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2020  року Тернопільським   окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання  протиправним та скасування  податкового повідомлення-рішення від 19.06.2020 №0001983200.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що за результатами розгляду  протоколу про адміністративне правопорушення Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області закрив провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 164 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Зокрема було встановлено,  що у протоколі відсутні відомості про здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності із роздрібної торгівлі дизельним пальним на постійній основі, систематично, три і більше разів; протокол містить лише формальні відомості без зазначення конкретних обставин, осіб щодо реалізації дизельного пального, а тому суд дійшов до висновку, що докази вини ОСОБА_1 у здійсненні ним господарської діяльності з роздрібної торгівлі дизельним пальним, не є достатніми та не відповідають фактичним обставинам справи. Відтак, на думку позивача, і спірне податкове повідомлення-рішення було винесено протиправно, так як такого порушення податкового законодавства допущено не було.
Рішенням Тернопільського  окружного адміністративного суду від 09 лютого  2021 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 19 червня 2020 року №0001983200.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням, відповідач   – Головне управління ДПС у Тернопільській області,  оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову  в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що ФОП ОСОБА_1 допущено порушення частини 20 статті 15 Закону, відповідно до якої роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. У позивача така ліцензія відсутня, що встановлено податковою міліцією зі складанням відповідних матеріалів.  Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали адміністративного провадження відповідно до Постанови №790, якою визначено, що є підставою для прийняття рішень про застосування штрафних санкцій, слугують підставою для прийняття рішення про застосування до позивача фінансових санкцій, визначених частиною другою статті 17 Закону. Також вказано, що фінансова та адміністративна є різними видами відповідальності за податкові правопорушення, а тому можуть бути застосовані до порушника незалежно одна від одної.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що ФОП ОСОБА_1 має ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) з терміном дії з 08.04.2020 по 08.07.2025, адреса місця зберігання: АДРЕСА_1 (загальна місткість резервуарів 4090 літрів), видану ГУ ДПС у Тернопільській області (а.с.14).
03.06.2020 до ГУ ДФС у Тернопільській області надійшов лист Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про те, що Управлінням в рамках виконання заходів визначених спільною міжвідомчою групою з питань протидії нелегальній діяльності автозаправних станцій (автогазозаправних пунктів) отримана інформація про можливу причетність приватного підприємця ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ) до нелегальної реалізації паливно-мастильних матеріалів (дизельного пального) за адресою: АДРЕСА_1 (територія ПАТ “Тернопільське автотранспортне підприємство 16127”). За попередніми даними ФОП ОСОБА_1 здійснює продаж ПММ без дозвільних документів, відпуск пального проводиться за готівкові кошти (роздрібна вартість ДП - 17 грн/л) без застосування реєстратора розрахункових операцій та без будь-яких документів, що засвідчують його походження  (а.с.38).
12.06.2020 до ГУ ДПС у Тернопільській області надійшли матеріали від ГУ ДФС у Тернопільській області по факту виявлення та вилучення дизельного пального на території ПАТ “Тернопільське АТП 16127” (код за СДРПОУ 3118883) за адресою: АДРЕСА_1 , ФОП ОСОБА_1 (РНОКІ1П НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним для вирішення питання щодо застосування штрафної (фінансової) санкції відповідно до вимог Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального”  (а.с.39).
Такі матеріали містили протокол від 03.06.2020, складений начальником відділу ПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Тернопільській області Заболотним М.П. за участю ФОП ОСОБА_1 , яким за своїм змістом є протоколом вилучення речей. У протоколі зазначено про те, що за 03.06.2020 о 16 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено факт реалізації 4,5 літрів пального по ціні 17 грн/л на загальну суму 76,50 грн ФОП ОСОБА_1 без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (а.с.40). Ще одним документом перевірки були пояснення, відібрані начальником відділу ПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Тернопільській області ОСОБА_2 у ОСОБА_1 (а.с.41).
19.06.2020 на підставі матеріалів ГУ ДФС у Тернопільській області №444/10/19-97-03-06 від 12.06.2020, якими встановлено порушення частини 20 статті 15 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” із змінами та доповненнями, на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України і абзацу 22 частини 2 статті 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” із змінами та доповненнями та постанови Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 “Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” із змінами та доповненнями, прийнято податкове повідомлення-рішення № 0001983200, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) 500000,00 грн (а.с.8).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
До  Закону  України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” від 19.12.1995 №481/95-ВР  було внесено зміни   Законом України від 23.11.2018 №   2628-VIII “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів”, які набули чинності з 01.07.2019, зокрема запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним. Серед іншого, вказані зміни торкнулися, статті 15 Закону, приписи якої після 01.07.2019 ще змінювалися  відповідно до Закону України №391-ІХ від 18.12.2019 “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку” (чинного з 29.12.2019), та яка стосується спірних правовідносин і приведена нижче. 
Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю (частина 20 статті 15 Закону).
Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у   споживчій   тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (частина 21 статті 15 Закону). Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років (частина 30 статті 15 Закону).
Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (частина 43 статті 15 Закону).
Крім того у статті 1 цього Закону наведено визначені термінів, а саме: оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам (абзац 50   статті 1 Закону);
роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів (абзац 58 статті 1 Закону).
Термін “пальне” вживається у Законі у значенні, наведеному в ПК України. Зокрема ПК України містить такі визначення термінів:
підпункт 14.1.141-1 пункту 14.1. статті 14, пальне - нафтопродукти, скраплений газ, паливо моторне альтернативне, паливо моторне сумішеве, речовини, що використовуються як компоненти моторних палив, інші товари, зазначені у   підпункті 215.3.4   пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу;
підпункт 14.1.212 пункт 14.1 статті 14, реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.
Відповідно до   статті 2 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг”:
розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;
розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно з пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених   постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Виходячи із наведених положень законодавства, належним доказом, який би підтверджував факт роздрібної торгівлі пальним є розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної      операції,      який підтверджує факт купівлі товару. 
Зі змісту протоколу від 03.06.2020 (вилучення речей), складеного начальником відділу ПНОПТ ОУ ГУ ДФС у Тернопільській області Заболотним М.П. за участю ФОП ОСОБА_1 , вбачається, що такий складався уповноваженою особою керуючись вимогами статті 351 (права податкової міліції) ПК України та статтями 260 (заходи забезпечення провадження в справах про адміністративні правопорушення), 265 (вилучення речей і документів) КУпАП.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що протокол від 03.06.2020 та пояснення від 03.06.2020 не відображають обставин фактичної реалізації пального, оскільки не ідентифікують товар, не містять інформації з посиланням на первинні чи інші документу про наявність відповідної марки пального у власності ФОП ОСОБА_1 на момент здійснення відповідного заходу, його фізичного зменшення, відповідних актів вимірювання обсягів пального, доказів оплати реалізовано товару тощо. Протокол вилучення речей та пояснення містять лише загальні фрази про реалізацію пального в кількості 4,5 л по ціні 17 грн/л на загальну суму 76,50 грн. У цих документах навіть не зазначено про тип пального.
Крім того, наведені вище положення статті 15 Закону дозволяють реалізацію пального у споживчій тарі до 5 л без наявності відповідної ліцензії. У спірному випадку з наявних матеріалів не вбачається, що відпуск пального проводився чи-то з  паливороздавальної колонки чи з будь-якого іншого резервуару (ємкості), а не у споживчій тарі, як зазначає представник позивача у позові. Однозначного висновку протокол та пояснення від 03.06.2020 не дають можливості зробити.
При цьому письмові пояснення самого підприємця не можуть вважатися достатньою підставою для висновку про реалізацію пального без ліцензії, оскільки такі не ґрунтуються на будь-яких письмових доказах. Крім того у таких поясненнях, підприємець вказує про реалізацію ним особисто пального, а у судовому засіданні представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 не був присутній під час описаних подій, приїхав на місце за викликом працівника; після складання протоколу вилучення речей йому було запропоновано підписати пояснення, які він беззастережно підписав під впливом розмов, що все вилучене майно може бути конфісковане.
Отже, виходячи з фактичних обставин справи, а також норм діючого законодавства, суд приходить до переконливого висновку про те, що відповідачем не представлено належних доказів здійснення позивачем роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії.
Крім того, судом встановлено, що о/у ГУ ДФС у Тернопільській області складено 30.06.2020 протокол №14 про адміністративне правопорушення за цими ж обставинами (а.с.53-54).
За результатами розгляду матеріалів, які надійшли із ГУ ДФС у Тернопільській області відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1   статті 164 КУпАП, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.07.2020 у справі №607/10842/20, що набрала законної сили 03.08.2020, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито на підставі пункту 1 частини 1   статті 247 КУпАП   за відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.10-13). При цьому, суд прийшов до відповідного висновку з огляду на те, що докази вини ОСОБА_3 у здійсненні ним господарської діяльності з роздрібної торгівлі дизельним пальним не є переконливими і достатніми, не відповідають фактичним обставинам справи.   
Тобто, і у справі про вчинення адміністративного правопорушення закрито провадження через відсутність встановленого факту адміністративного правопорушення, яке за складом ідентичне податковому правопорушенню.
За таких обставин, оскільки факт здійснення роздрібної торгівлі пальним ФОП ОСОБА_1 без наявності ліцензії не доведений відповідачем, тому правові підстави для застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій у вигляді штрафу відсутні.
Стосовно мотивації представника позивача про те, що контролюючий орган не мав права при винесенні оскаржуваного рішення застосовувати постанову Кабінету Міністрів України №790 від 02.06.2003 “Про затвердження порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального”, то суд зазначає, що така не приведена у відповідність до діючої редакції Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального” (назва закону на час виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, не приведені у відповідність положення пункту 5 Постанови №790, на які посилається відповідач та які визначають, що є підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій, серед яких, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів. 
У спірному випадку підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є матеріали податкової міліції ГУ ДФС у Тернопільській області щодо перевірки суб`єкта господарювання в частині обігу пального.
Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд першої інстанції  дійшов вірного  висновку про відсутність підстав для притягнення позивача до відповідальність, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Тернопільській області № 0001983200 від 19.06.2020, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 500000 грн за здійснення роздрібної торгівлі пальним без наявності ліцензії, винесено відповідачем без дотримання вимог закону, а тому є наявними правові підстави для його скасування.  
Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на все  вищевказане, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ці обставини було  враховано та мотивовано та законно  прийнято рішення про    задоволення адміністративного позову.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про     задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Тернопільській області  – залишити без задоволення, а рішення Тернопільського  окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року у справі № 500/4011/20  – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена у касаційному порядку,  виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом  подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення  повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 24 червня 2021 року.