П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/41/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.                                Дата і місце ухвалення: 18.03.2021р., м. Херсон                                   	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –    Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
          (у зв`язку із неявкою сторін у судове засідання 
          справа розглядається в порядку ст. 311 КАС України)         

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-
В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Державної служби України з безпеки на транспорті, Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №171606 від 08 вересня 2020 року, якою на позивача накладено штраф в розмірі 8500,00 грн. за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ФОП ОСОБА_1 необґрунтовано притягнено до відповідальності за перевищення на 5,21% встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, оскільки для такого типу транспортного засобу як контейнеровоз пунктом 22.5 ПДР встановлено межі фактичної маси в розмірі 44 тони, тоді як загальна маса транспортного засобу  марки МАN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом-контейнеровозом KOGEL, що належить позивачу, становила 41,7 тон. А відтак, при перевезенні вантажу за товарно-транспортною накладною №10 від 01.08.2020р. не було перевищено фактичну масу транспортного засобу, встановлену пунктом 22.5 ПДР. 
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 18.03.2021р. з прийняттям нового судового рішення – про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано змісту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів  і вантажів автомобільним транспортом №225887 від 01.08.2020р., яким зафіксовано перевезення вантажу з перевищенням встановлених вагових норм  без відповідного дозволу, зокрема, з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР норм за загальною масою транспортного засобу 41,7 тон. А відтак, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про притягнення позивача до відповідальності  за перевищення встановлених вагових норм не за загальною масою, а за навантаженню на вісь.  
Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції допущено ряд порушень норм процесуального права. Зокрема, судом за власною ініціативою та без повідомлення і дозволу позивача залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки; відсутність від Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та Державної служби України з безпеки на транспорті відзиву на позовну заяву безпідставно не кваліфіковано судом як визнання позову останніми; судом не надано позивачу строку для надання відповіді на відзив Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.08.2020р. позивач здійснював автоперевезення вантажу «пшениця 3 класу» масою нетто 25360 кг насипом, власним вантажним автомобілем MAN (д/з НОМЕР_1 ) з напівпричепом-контейнеровозом KOGEL (д/з НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 , на підставі ТТН №10 від 01.08.2020р.
На підставі направлення на проведення рейдової перевірки від 27.07.2020р. №001400 та графіку проведення рейдових перевірок, посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртансбезпеки 01.08.2020р. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт №225887.
Актом перевірки №225887 від 01.08.2020р. зафіксовано перевезення ФОП ОСОБА_1 вантажу з перевищенням встановлених вагових норм без відповідного дозволу (ТТН від 01.08.2020р. №10, вантаж: пшениця 3 класу), з перевищенням встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 5,21%, загальна маса т/з 41,07 т.
За результатами перевірки транспортного засобу 01.08.2020р. також складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №024287, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040047, в яких зафіксовано перевищення вагових параметрів на строєну вісь 25,5 т при нормативно допустимих 24 т, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №040047 та нараховано плату за проїзд у розмірі 44,80 євро.
В подальшому, висновки акту перевірки стали підставою для винесення в.о. начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки постанови №171606 від 08.09.2020р., якою за порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», на підставі абз.14 ст.60 вказаного Закону, до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 8500 грн.
Не погоджуючись з правомірністю вказаної постанови ФОП ОСОБА_1 оскаржив її в судовому порядку.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що наявними у справі доказами підтверджено перевезення вантажу з навантаженням на строєну вісь 25,5 т при нормативно допустимому 24 т, що у відсотковому співвідношенні склало на 5,21 % більше допустимого. Враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача нормативних габаритних (вагових) параметрів та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів, суд дійшов висновку, що постанова Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 08.09.2020р. №171606 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у розмірі 8500 грн. є правомірною. 
При цьому, судом першої інстанції не прийнято до уваги посилання позивача на те, що ним не допущено перевищення допустимої ваги транспортного засобу, зазначивши, що до ФОП ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф не за перевищення загальної ваги транспортного засобу, а за перевищення нормативно допустимого навантаження на строєну вісь.   
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2  ст.29 Закону України «Про дорожній рух»  до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим  Законом  підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006р. №1567, цей Порядок визначає, процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.
Виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (п.20 Порядку №1567).
Згідно ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
Підстави та порядок отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень визначені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені  постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30  (далі – Правила №30)
Пунктом 4 Правил №30 визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.
Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5  Правил дорожнього руху  на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Пунктом 22.5  Правил дорожнього руху  України, затверджених  постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306,  визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Відповідно до статей  4  і  29 Закону України «Про дорожній рух»,  статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги»  Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2007р. № 879  затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі Порядок № 879).
За змістом пункту 2 Порядку №879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5  Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики.
Місце здійснення габаритно-вагового контролю - є спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).
Згідно п.18 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Згідно абз. 14 ч.1  ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як стверджує апелянт, актом перевірки №225887 від 01.08.2020р. зафіксовано перевищення встановлених п.22.5 ПДР вагових норм на 5,21% за загальною масою т/з 41,07 тон, в той час як допустимою для контейнеровозів є загальна маса 44 тони. Оскільки актом перевірки №225887 від 01.08.2020р. не зафіксовано перевищення встановлених вагових норм за навантаженню на вісь, тому, за твердженнями позивача, накладення на нього спірною постановою штрафу з посиланням на вказану обставину є протиправним.
Колегія суддів критично ставиться до таких посилань апелянта, оскільки перевищення вагових параметрів на строєну вісь 25,5 т при нормативно допустимих 24 т, підтверджується складеними під час перевірки іншими матеріалами, а саме: довідкою про результати здійснення габаритно-вагового контролю №024287, актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040047 та розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №040047.
Варто зазначити, що ФОП ОСОБА_1 не заперечує в поданій апеляційній скарзі зафіксованого 01.08.2020р.Чорноморським міжрегіональним управлінням Укртансбезпеки перевищення вагових параметрів на строєну вісь 25,5 т при нормативно допустимих 24 т.
Сам лише факт не відображення в акті перевірки №225887 від 01.08.2020р. встановлених показників вагових параметрів на строєну вісь не свідчить про незаконність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №171606 від 08 вересня 2020 року, оскільки вказаною постановою позивача притягнено до відповідальності за абз. 14 ч.1  ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно якої відповідальність наступає за перевищення встановлених п.22.5 ПДР габаритно-вагових норм, в тому числі: як за перевищення норм за загальною масою транспортного засобу, так і за перевищення встановлених вагових норм за навантаженню на вісь.  
Що ж до посилань апелянта на положення абз.2 ч.2 ст.77 КАС України, яким встановлено заборону суб`єкту владних повноважень посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, то колегія суддів не приймає їх до уваги, оскільки у даному випадку відповідач посилається на довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №024287, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №040047 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №040047, як докази, саме які були покладені в основу прийнятої постанови про накладення штрафу.
На підставі викладеного у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про законність постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №171606 від 08 вересня 2020 року. 
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на окремі порушення судом першої інстанції норм процесуального права (судом за власною ініціативою та без повідомлення і дозволу позивача залучено до участі у розгляді справи в якості співвідповідача Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки; відсутність від Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та Державної служби України з безпеки на транспорті відзиву на позовну заяву безпідставно не кваліфіковано судом як визнання позову останніми; судом не надано позивачу строку для надання відповіді на відзив Південного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки), оскільки перелік допущення порушення судом норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, визначено частиною 3 статті 317 КАС України. Жодне із посилань апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 в цій частині не підпадає під дію вказаної норми.
Більше того, порушення норм процесуального права, у відповідності до частини 2 статті 317 КАС України, може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого у даній справі колегією суддів не встановлено.
У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього.
Зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги ФОП ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції від 18 березня 2021 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності (п.6 ч.6 ст.12 КАС України) та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають. 
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення виготовлений 29 червня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                                     І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                                А.І. Бітов

                                                                                                                                        О.В. Лук`янчук