ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 р.	Справа № 520/4255/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Бартош Н.С. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
представника позивача Мазницької Н.М.
позивача ОСОБА_1 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2020, головуючий суддя І інстанції: Зоркіна Ю.В., м. Харків по справі № 520/4255/2020
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Військової частини НОМЕР_1                  
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та не виплату в день виключення зі списків частини (17.10.2018) компенсації за неотримане речове майно, часткової грошової компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, основного грошового забезпечення за жовтень 2018 року, компенсації за житло під час проходження служби за період з 27.08.2015 по 17.10.2018 року;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за несвоєчасний  розрахунок при звільненні за період з 17.10.2018 по день звернення із цією позовною заявою до суду, а саме 30.03.2020, компенсацію за неотримане речове майно, за період з 27.08.2015 по 17.10.2018, часткову грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2018, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018, основного грошового забезпечення за жовтень 2018, компенсації за житло під час проходження служби за період з 27.08.2015 по 17.10.2018.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року вказаний адміністративний задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення повного розрахунку з ОСОБА_1 при звільненні з 17.10.2018.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 17.10.2018  по день фактичного розрахунку 19.02.2018 відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 розглянути питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації за неотримане речове майно, за період з 27.08.2015 по 17.10.2018, компенсації за житло під час проходження служби за період з 27.08.2015 по 17.10.2018.
В іншій частині адміністративний позов залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №520/4255/2020 в частині відмови у задоволенні позову та прийняти постанову, якою задовольнити позов.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідачем протиправно не було виплачено грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2018 та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік.
Колегія суддів зазначає, що позивачем в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції підтверджено, що ним оскаржується рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не проведення повного розрахунку при звільненні та не виплату в день виключення зі списків частини (17.10.2018) в частині виплати грошової компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік; стягнення з військової частини НОМЕР_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2018, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік.
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира 92 окремої механізованої бригади  № 240-ЗС позивач звільнений у відставку з військової служби відповідно до п.2 пп. “в” ч.5 ст.26 Закону України “Про військовий обов`язок та військову службу”  (за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2018 № 215 позивач виключений із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Також вказаним наказом: визначено виплатити компенсацію за невикористану відпустку за 2018 рік за 34 календарні дні у розмірі 10718.84 грн.; одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 4 календарні роки; вказано, що грошову допомогу на оздоровлення за 2018 рік позивач отримав; матеріальну допомогу  для вирішення соціально-побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплат грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України та деяким особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року № 260 за 2018 рік не отримав;  постійним або службовим житлом під час проходження військової служби у частині забезпечувався.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2019 № 33 внесені зміни до наказу від 17.10.2018 № 215, в тому числі в частині виплати компенсації за невикористану у 2018 році відпустку за 34 календарні дні у розмірі 10965.68 грн.
Відмовляючи частково у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік.
Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Щодо позовних вимог про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються з військової служби, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічна основна відпустка надається з розрахунку 1/12 частини тривалості відпустки, на яку вони мають право відповідно до пункту 1 цієї статті за кожний повний місяць служби в році звільнення. При цьому, якщо тривалість відпустки таких військовослужбовців становить більш як 10 календарних днів, їм оплачується вартість проїзду до місця проведення відпустки і назад до місця служби або до обраного місця проживання в межах України у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті. 
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.
У разі звільнення військовослужбовця до закінчення календарного року, за який він уже використав щорічну основну та щорічну додаткову відпустки, за винятком осіб, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі або у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, на підставі наказу командира (начальника) військового з`єднання чи частини, керівника органу військового управління, вищого військового навчального закладу, установи та організації провадиться відрахування із грошового забезпечення за дні відпустки, що були використані в рахунок тієї частини календарного року, яка залишилася після звільнення військовослужбовця.
Із долученого до матеріалів справи листа фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ ЗС України від 24.04.2019 № 116/14/3/563/Л встановлено, що при звільненні з військової служби позивачу нараховано компенсацію за невикористану відпустку за 2018 рік у сумі 10718.84 грн., одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби  (за 4 календарні роки) у сумі 18915.60 грн., утримано винагороди за безпосередню участь в ОСС (згідно наданого рапорту) у сумі 15967.74 грн., які виплачені шляхом зарахування на особистий рахунок 22.10.2018 року.
Також вказаним листом зазначено про здійснення доплати грошового забезпечення з урахуванням пільгової вислуги років з 01.03. по 17.10.2018  в сумі 1882.09 грн., які виплачені 08.02.2019 (а.с.36).
Із долученої до матеріалів справи  довідки АТ “Державний експортно-імпортний банк України” філія в м. Харкові від 12.03.2020 № 068/15-83 та виписки по картці підтверджено, що на особовий рахунок позивача у жовтні 2018 надійшли кошти у розмірі 27646.84 грн. (9315.93 “вересень 2018” + 18330.91 “грошове забезпечення звільнення”). 
Сума коштів 18330.91 грн. з урахуванням листа фінансово-економічного управління командування Сухопутних військ ЗС України від 24.04.2019 № 116/14/3/563/Л складається з 5186.52+10718.84+18915.60 – 15967.74
Виплата означеної суми 22.10.2018 підтверджується випискою по рахунку - колонка “ рух. за рах.” - 22/10/18, яка надана позивачем до матеріалів справи (а.с.38).
На вимогу колегії суддів щодо надання розрахунку компенсації за невикористану ОСОБА_1 відпустку за 2018 рік та докази виплати такої компенсації відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 при звільненні було нараховано кошти в сумі 18853,22 з них 10718,84 грн. компенсація за невикористану відпустку у 2018 році. Також відповідач зазначив, що  із загальної суми 18853,22 грн. був утриманий військовий збір у розмірі 1,5%, що в свою чергу дорівнює 522,31 грн і на картковий рахунок 19.10.2018 року було перераховано суму в розмірі 18330,91. Розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку здійснювався за формулою: щомісячне грошове забезпечення/30* кількість календарних днів відпустки (9675,60/30*34=10965,68 грн.). Також відповідачем надано інформацію про грошове забезпечення при звільненні, відповідно до якої ОСОБА_1 було виплачено 18853,22 грн., що також підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по картці.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку за 2018 рік.
Щодо позовних вимог про виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, та доводів апеляційної скарги в цій частині, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пп. 3 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704  (далі - Постанова № 704) надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України (п.п. 7, 8 Постанови № 704).
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 4 розд. І Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає, серед іншого, одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби.
Згідно з абз. 3 п. 7 розд. І Порядку № 260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно п. 1 розд. ХХIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (п. 7 розд. ХХIV Порядку № 260).
Пунктом 9 розд. ХХIV Порядку № 260 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.
Згідно з п. 1 наказу Міністерства оборони України "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік" №65 від 15.02.2018 (далі - Наказ № 65) першому заступнику Міністра оборони України, заступникам Міністра оборони України, заступнику Міністра оборони України з питань європейської інтеграції, державному секретарю Міністерства оборони України, начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України, Голові Державної спеціальної служби транспорту, командувачу об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України, командувачам видів Збройних Сил України, командувачу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, командувачу Сил спеціальних операцій України, командувачу Сил логістики Збройних Сил України, керівникам структурних підрозділів Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, начальнику Головного управління оперативного забезпечення Збройних Сил України, начальнику Озброєння Збройних Сил України, начальнику Тилу Збройних Сил України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського, командирам (начальникам) з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів та установ (в межах повноважень), наказано, зокрема, утримувати чисельність військовослужбовців, працівників і здійснювати фактичні видатки на грошове забезпечення, заробітну плату, включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисі на ці цілі.
Згідно пункту 7 Наказу № 65 встановлено, що витрати на грошове забезпечення військовослужбовців у 2018 році здійснювати за нормами, установленими нормативно-правовими актами та рішеннями Міністра оборони України, у межах виділених асигнувань на грошове забезпечення та дотримуватися такої послідовності щодо здійснення виплат:
розрахунки зі звільненими військовослужбовцями;
щомісячне грошове забезпечення військовослужбовцям, винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду;
грошова допомога для оздоровлення;
інші одноразові додаткові види грошового забезпечення (за наявності коштів).
Відповідно до п. 9  Наказу № 65 Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) виплачувати військовослужбовцям у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення (без урахування винагород).
Накази про виплату матеріальної допомоги видавати виключно в межах доведених граничних обсягів видатків та отриманих асигнувань на її виплату з урахуванням порядку, передбаченого пунктом 7 цього наказу, після розгляду заяв військовослужбовців.
У заявах про виплату матеріальної допомоги зазначаються конкретні причини (важкий стан здоров`я військовослужбовця або членів його сім`ї, смерть рідних по крові або шлюбу, пожежа або стихійне лихо та з інших соціально-побутових питань), які стали підставою для порушення клопотання, та розмір потреби.
Отже, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується виключно за наявності коштів.
Вказаний висновок, відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.03.2020 року у справі № 810/3476/16.
Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивачем надано копію заяви про  виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з  якою він звертався до відповідача із зазначенням конкретних причин які стали підставою для порушення вказаного клопотання, а саме у зв`язку з хворобою і скрутним матеріальним становищем.
Разом з тим, відповідач згідно листа від 06.04.2021 №10/789 зазначає, що ОСОБА_1 із рапортом про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік до командування не звертався.
Однак, колегія суддів зазначає, що за змістом частини першої статті 9 Закону  № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина 4 статті 9 Закону №2011-XII).  
Системний аналіз норм частини другої статті 9 Закону №2011-XII, пункту 5 Постанови №704 та пунктів 1,7, 9 Порядку № 260 дозволяє зробити висновок, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців.
В силу приписів підпункту 3 пункту 5 Постанови № 704 та пунктів 1, 9 розд. ХХIV Порядку № 260, керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Отже, в силу приписів підпункту 3 пункту 5 Постанови № 704 та пунктів 1, 9 розд. ХХIV Порядку № 260 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є гарантованою виплатою військовослужбовця у разі наявності відповідних асигнувань.
У відзиві на позов Військова частина НОМЕР_1 з приводу виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік зазначила, що у зв`язку з тим, що обсяги до військової частини НОМЕР_1 не доведені, командиром Військової частини НОМЕР_1 не приймалося рішення щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань.
Разом з тим, судом першої інстанції не було досліджено питання чи було доведено військовій частині НОМЕР_1 граничні обсяги видатків та чи отримані асигнування та в якому розмірі для надання військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2018 році.
В наказі командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 215 від 17.10.2018 року, яким позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення зазначено, що матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік відповідно до Порядку № 260 позивач не отримував (а.с. 25).
Разом з тим, на вимогу колегії суддів відповідачем підтверджено, що у 2018 році військовій частині НОМЕР_1 виділялись кошти на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за наявності підстав, зазначених в пункті 9 наказу Міністерства оборони України № 65 від 15.12.2018 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2018 рік".
Враховуючи, що у 2018 році військовій частині НОМЕР_1 виділялись кошти на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, позивач мав право на її виплату, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для покладення обов`язку на Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити  матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про  скасування рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 року у справі №520/4255/2020   в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1  про визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати  матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.07.2020 по справі №520/4255/2020  скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1  про визнання протиправної бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо невиплати  матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік та стягнення з Військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік, прийняти в цій частині нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити  матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2018 рік ОСОБА_1 .
Рішення  про відмову у задоволенні іншої частини позовних вимог залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    Н.С. Бартош   	
Повний текст постанови складено  28.05.2021 року