Постанова                                                   
Іменем України
06 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 552/1220/18
провадження № 51-2790км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого                                      ОСОБА_1 ,
суддів                                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання      ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 ,                                                                                      
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2020 року про відмову 
у відкритті апеляційного провадження. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
За ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 
22 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тамбова Російської Федерації, зареєстрованого 
у м. Запоріжжі, жителя м. Полтави.
Не погодившись із цією ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 28 травня 2020 року відмовив 
у відкритті провадження, пославшись на те, що ухвала слідчого судді, постановлена за наслідками розгляду клопотання ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно ОСОБА_7 , відповідно до положень ст. 309 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) апеляційному оскарженню не підлягає.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Полтавського апеляційного суду  від 28 травня 2020 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд 
у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що відповідно до п. 5-1 ч. 1 ст. 309 КПК під час досудового розслідування в апеляційному порядку може бути оскаржена ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу 
у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу. На думку прокурора, ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 370 КПК стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.              
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 підтримала касаційну скаргу прокурора.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.
За частиною 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно із ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Перевіряючи матеріали провадження, касаційний суд установив, що доводи прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22 травня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32018170000000006.
Суддя апеляційного суду, керуючись положеннями ст. 309 КПК, якими передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, дійшов висновку, що ухвалу слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу РКП СУ ФР ГУ ДФС у Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави стосовно ОСОБА_7 до цього переліку не віднесено, а тому вона оскарженню не підлягає.    
Однак з таким висновком судді апеляційного суду колегія суддів не погоджується на таких підставах.
Відповідно до вимог п. 5-1 частини 1 ст. 309 КПК (у редакції Закону України 
від 04 жовтня 2019 року № 187-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства») під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу.
З огляду на зазначене апеляційний суд рішенням про відмову у відкритті провадження за скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 22 травня 2020 року істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.
Отже, необхідно скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, під час якого слід усунути зазначені недоліки, перевірити доводи, викладені у скарзі прокурора, і залежно від установленого прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 28 травня 2020 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                                 ОСОБА_3