Постанова
Іменем України
 
21 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 725/534/18
провадження № 61-5536св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Черняк Ю. В. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне акціонерне товариство «МетЛайф»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року у складі судді Смотрицького В. Г. та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Литвинюк І. М., Перепелюк І. Б., Яремка В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.     Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» (далі - ПрАТ «МетЛайф») про захист прав споживачів, розірвання договору страхування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди і збитків.
 
Позовна заява мотивована тим, що 13 січня 2009 року між нею та ЗАТ «Американська Компанія Страхування Життя АІГ Життя», правонаступником якого є ПрАТ «МетЛайф», укладено договір добровільного страхування життя. Цей договір відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про страхування» посвідчено заявою на укладення договору добровільного страхування життя від 13 січня 2009 року № 96059994 та страховим полісом від 21 січня 2009 року № 100113586.
 
Зазначила, що договір страхування укладався за програмою страхування на випадок дожиття до певного віку або на певний строк та страхування на випадок смерті застрахованої особи внаслідок нещасного випадку строком на 10 років, тобто до 13 січня 2019 року. Про це зроблено запис в розділі 3 заяви, яку після підписання нею та внесення першого платежу передано представнику відповідача. У подальшому другий екземпляр заяви повернуто їй разом із страховим полісом.
 
На початку лютого 2015 року, повторно ознайомившись із заявою на укладання договору добровільного страхування життя, Правилами добровільного страхування життя, Програмою страхування на випадок дожиття до певного віку або на певний строк та страховим полісом, вона звернула увагу на те, що в розділі 3 заяви вказано строк страхування - 15 років, а в страховому полісі - закінчення дії програми страхування 13 січня 2024 року.
 
Позивач вказала, що вона була впевнена в укладенні договору страхування строком на 10 років, про що нею зроблено запис у самій заяві, однак з незрозумілих для неї причин в розділі 3 заяви здійснено виправлення строку дії договору з 10 на 15 років.
 
Після виявлення вказаного факту, 06 квітня 2015 року вона звернулась до відповідача з листом про визнання страхового полісу від 21 січня 2009  року № 100113586 недійсним, як такого, що не відповідає її волевиявленню, зазначеному у заяві на укладення договору страхування, та просила виготовити новий страховий поліс строком дії 10 років з моменту укладення договору.
 
Вважала, що дії відповідача порушують її права, а договір добровільного страхування життя від 13 січня 2009 року № 96059994 підлягає розірванню, оскільки відповідач самостійно, без погодження з нею, здійснив виправлення строків.
 
Вважає, що діями відповідача, які полягають в істотному порушенні умов договору, їй завдано матеріальну шкоду та збитки в розмірі 35 000,00 грн (вартість страхового продукту) та 17 249,40 грн (сума коштів, які вона сподівалась отримати внаслідок виконання угоди).
 
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд: розірвати договір добровільного страхування життя від 13 січня 2009 року, укладений між нею та ПрАТ «МетЛайф», посвідчений страховим полісом №100113586 від 21 січня 2009 року, а також стягнути з відповідача на її користь 52 249,40 грн завданих збитків.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду мотивовано тим, що на виконання умов договору страхування позивач добросовісно виконувала взяті на себе зобов`язання та починаючи з 2009 року щорічно перераховувала на рахунок відповідача страхові внески.
Позивач не скористалась у встановлений період правом на відмову від договору страхування, і таким чином, підтвердила згоду з його умовами.
За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні.
Крім того, суд вважав, що позивач пропустила строк звернення до суду з цим позовом, оскільки всі умови договору страхування були доступними і відомими їй з 2009 року. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив строку позовної давності, про застосування якого заявлено представником відповідача у справі, є підставою для відмови в задоволенні позову.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року змінено.
Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду на пропуск позивачем строку позовної давності як на підставу відмови у задоволенні позову.
В іншій частині рішення суду залишено без змін.
 
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та дійшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки передбачених статтею 651 ЦК України підстав для розірвання договору страхування у справі не встановлено.
Разом з цим, відмовляючи у задоволенні позовних вимог із вказаних підстав, суд першої інстанції одночасно помилково виходив з того, що позивачкою пропущено строк позовної давності.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 просила скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що на порушення вимог частини третьої статті 82 ЦПК України суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки проведеній у справі судовій комплексній почеркознавчій експертизі та технічній експертизі документів. Суди неправильно застосували до спірних правовідносин норми статті 18 Закону України «Про страхування».
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , витребувано із  Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу № 725/534/18.
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу ПрАТ «МетЛайф» до суду не подало.
 
Фактичні обставини, встановлені судами
 
На підставі заяви    ОСОБА_1 на укладення договору добровільного страхування життя від 13 січня 2009 року № 96059994 між       ОСОБА_1 та ЗАТ «Американська Компанія Страхування Життя АІГ Життя», правонаступником якого є ПрАТ «МетЛайф», укладено договір добровільного страхування життя.
 
21 січня 2009 року ЗАТ «Американська Компанія Страхування Життя АІГ Життя» випустило страховий поліс № 100113568 (пакет програм страхування життя «Капітал», застрахована особа ОСОБА_1 ).
 
30 січня 2009 року ЗАТ «Американська Компанія Страхування Життя АІГ Життя» надіслало на адресу        ОСОБА_1 страховий поліс, який вона отримала 03 лютого 2009 року. 
 
Страховий поліс від 21 січня 2009 року № 100113568 підтверджує факт укладення договору страхування. Разом із заявою на укладення договору страхування, правилами та програмами страхування основних та додаткових ризиків, додатками цей страховий поліс є невід`ємною частиною договору страхування.

 
Також зі страхового полісу № 100113568 відомо, що він діє з 13 січня 2009 року та закінчує свою дію 13 січня 2024 року. Відповідно до коефіцієнтів викупної суми та зменшеної страхової суми, які є невід`ємною частиною договору страхування, договір страхування укладено на 15 років (а. с. 34, 35).
 
Пунктом 8.4 заяви страхувальника від 13 січня 2009 року № 96059994 визначено, що страхувальник має право до або протягом 14 календарних днів з дати отримання страхового полісу відмовитись від укладення договору страхування. Така відмова оформлюється письмовим повідомленням, яке страхувальник зобов`язаний подати особисто або надіслати поштою на адресу страховика до закінчення вказаного 14-денного строку. Будь-які письмові звернення стосовно відмови від укладення договору або розірвання договору страхування, отримані страховиком після закінчення зазначеного 14-денного строку, кваліфікуються як дострокове припинення дії договору страхування з ініціативи страхувальника та регулюються відповідними положеннями Правил страхування.
 
2. Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній до набрання чинності Законом України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ») передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в  постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги, колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
 
Відповідно до статті 18 Закону України 07 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування» для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику. 
Факт укладання договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування.
Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування.
Договір страхування життя може бути укладений як шляхом складання одного документа (договору страхування), підписаного сторонами, так і шляхом обміну листами, документами, підписаними стороною, яка їх надсилає. У разі надання страхувальником письмової заяви за формою, встановленою страховиком, що виражає намір укласти договір страхування, такий договір може бути укладений шляхом надіслання страхувальнику копії правил страхування та видачі страхувальнику страхового свідоцтва (поліса), який не містить розбіжностей з поданою заявою. Заява складається у двох примірниках, копія заяви надсилається страхувальнику з відміткою страховика або його уповноваженого представника про прийняття запропонованих умов страхування.
 
За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
 
Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
 
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
 
За умовами статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
 
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
 
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановив, що ОСОБА_1 не довела перед судом наявність підстав для розірвання договору страхування, передбачених статтею 651 ЦК України.
 
Колегія суддів з таким висновком судів попередніх інстанцій погоджується.
 
Пунктом 8.4 заяви страхувальника від 13 січня 2009 року № 96059994 передбачена можливість страхувальника протягом 14 календарних днів з дати отримання страхового полісу відмовитись від укладення договору страхування.
 
Умовами страхового полісу від 21 січня 2009 року № 100113568 та додатками до нього визначено строк надання страхових послуг 15 років.
 
У встановленому пунктом 8.4. заяви страхувальника від 13 січня 2009 року № 96059994 порядку, з моменту отримання страхового полісу, ОСОБА_1 не  відмовилась від укладення договору страхування.
 
За таких обставин, суди правильно вважали, що позивач, не подавши відповідачу заяву про дострокове розірвання договору, підтвердила свою згоду з умовами страхування.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судами при вирішенні цієї справи рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2016 року у цивільній справі № 727/832/16-ц колегія суддів відхиляє у зв`язку з їх необґрунтованістю.
 
Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2016 року у цивільній справі № 727/832/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «МетЛайф» про визнання договору страхування недійсним, відшкодування збитків, майнової та моральної шкоди в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 16 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 грудня 2016 року, рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 червня 2016 року змінено. 
Виключено з мотивувальної частини рішення посилання на те, що при укладенні договору страхування зі сторони відповідача мав місце обман щодо реальних строків дії договору страхування, на які позивач бажала укласти договір, шляхом неповідомлення її про них, а в подальшому самовільним внесенням виправлення до розділу тексту заяви на укладення добровільного договору страхування життя, де був вказаний строк дії договору, першопочатково погоджений сторонами.
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Доводи касаційної скарги про неврахування судами висновку експерта від 26 травня 2016 року № 684-к, 695-к, 98-х за результатами проведення судової комплексної почеркознавчої експертизи та технічної експертизи документів у цивільній справі 727/832/16-ц не є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень. 
 
Зазначений висновок отриманий у межах розгляду іншої справи та не є обов`язковим для врахування під час вирішення питання щодо наявності підстав розірвання договору відповідно до статті 651 ЦК України. Указаний висновок експерта підтверджує факт виправлення рукописного напису у заяві позивача про наміри укласти договір страхування, однак не спростовує правомірність умов самого договору страхування, зокрема, щодо терміну його дії. 
 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав необґрунтованості позовних вимог.
 
Доводи касаційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального права, зокрема, положень статті 18 Закону України «Про страхування» та статті 651 ЦК України.
 
Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в незміненій частині та постанова апеляційного суду прийняті з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06 листопада 2018 року в незміненій частині та постанову Чернівецького апеляційного суду від 06 лютого 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                              Ю. В. Черняк

                                                                                                                           І. А. Воробйова

                                                                                                                           Р. А. Лідовець