ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2021 року		Справа № 380/6780/21 пров. № А/857/8919/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Пліша М.А.,
при секретарі судового засідання – Хомича О.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року (суддя Брильовський Р.М., м.Львів) у справі за його позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського Олега Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Табінського О.В. (далі – Приватний виконавець) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про відкриття виконавчого провадження від 08.03.2021 ВП №64751614 (далі – Постанова).
Разом із позов апелянтом також подана заява про забезпечення позову в якій позивач просить вжити заходів шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису від 18.02.2021 №7810, яким звернуто стягнення на належне позивачу майно.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову від 23.04.2021 повернуто заявнику без розгляду.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права просить таку скасувати та вжити заходи забезпечення позову відповідно до тих вимог, що наведені ним у заяві.
В доводах до апеляційної скарги вказує, що судом при постановлені оскаржуваної ухвали порушено норми пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (далі – Закон №3674-VI), так як позивач відноситься до кола осіб, які звільняються від сплати судового збору у всіх інстанціях, що передбачено у названій нормі Закону №3674-VI.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем порушено вимоги частини четвертої статті 152 КАС, що згідно вимог частини сьомої статті 154 КАС має наслідком повернення заяви про забезпечення позову заявнику без розгляду.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що, позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок війни, що підтверджується пенсійним посвідченням від 04.10.2013 серії НОМЕР_1 (а.с.29).
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року з питань звільнення від сплати судового збору відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі №380/6780/21, в тому числі за подання заяви про забезпечення позову з тих підстав, що позивач не належить до кола осіб, які мають право на пільги відповідно до статті 5 Закону №3674-VI (а.с.33).
Оскільки скаржником не сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 681 грн, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі вказав, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 КАС, а тому така відповідно до частини сьомої статті 154 КАС підлягає поверненню заявнику без розгляду (а.с.30).
За змістом частини четвертої статті 152 КАС до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до частини другої статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно підпункту 6 пункту 3 частини другої статті 4 Закону №3674-VI (в редакції, чинній на час подання заяви про забезпечення позову) за подання до адміністративного суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум на одну працездатну особу станом на 01 січня 2021 року становить 2270 грн.
Відтак, розмір судового збору який підлягав сплаті при поданні позовної заяви становить 681 грн (2270 грн х 0,3). 
Відповідно до частини сьомої статті 154 КАС суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Статтею статті 5 Закону №3674-VI встановлений вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
За статтею 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон №3551-XII) визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Згідно з пунктом 23 статті 13 цього ж Закону особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.
Спірним у розглядуваній справі є вирішення питання чи розповсюджуються на позивача - інваліда ІІІ групи, який має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, пільги, встановлені статтею 5 Закону №3674-VI.
Необхідно зазначити, що у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №800/203/17 цей Суд дійшов висновку, що особа, яка має статус особи з інвалідністю ІІІ групи має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни та інвалідів війни, тому відповідно до вищезазначених правових такі особи звільненні від сплати судового збору від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону №3674-VI.
Крім того, аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 2 липня 2020 року у справі №620/2075/19, 20 травня 2020 року у справі №640/14679/19.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при постановлені оскаржуваної ухвали судом першої інстанції внаслідок неправильного застосування норм матеріального права, а саме Закону №3674-VI та Закону № 3551-XII, зроблені передчасні висновки про непоширення на позивача норми статті 5 Закону №3674-VI, якою визначено пільги для сплати судового збору.
Вказані висновки, апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, що викладені у постанові від 13 травня 2021 року у справі №300/2690/19.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті в частині постановленого питання.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 17 червня 2021 року.