ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

16 червня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 923/1062/14	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Лавриненко Л.В., Мишкіної М.А.
секретар судового засідання Мамчич Р.В.

За участю представників учасників справи:
від ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" -  адвокат Михайлова В.В.
від ТОВ "ОЛК-АЛЬФА" - адвокат Сядро О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” 
на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021
по справі №923/1062/14
за заявою Приватного акціонерного товариства “Балаклавське рудоуправління ім. Горького”
до Публічного акціонерного товариства “Херсонський суднобудівний завод”
про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.08.2014 порушено провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Херсонський суднобудівний завод" (далі – ПАТ "Херсонський суднобудівний завод").
Постановою Господарського суду Херсонської області від 19.07.2016 ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Менчака В.В., тощо.
У вересні 2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" (далі – ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста") надійшло клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Менчака В.В. від виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", яке кредитор обґрунтовує неналежним виконанням арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків. 
Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" про відсторонення арбітражного керуючого Менчака В.В. від виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство ПАТ "Херсонський суднобудівний завод".
В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції зазначив, що кредитором не доведено та судом не встановлено у діях чи бездіяльності ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" арбітражного керуючого Менчака В.В. порушень законодавства про банкрутство під час проведення процедури ліквідації, а доводи, наведені заявником у клопотанні, спростовуються матеріалами справи.
Так, щодо порушення проведення арбітражним керуючим інвентаризації державного майна, балансоутримувачем якого є боржник, місцевий господарський суд зазначив, що обставини, в тому числі щодо незабезпечення ліквідатором арбітражним керуючим Менчаком В.В. належним чином умов проведення інвентаризації державного майна, яке обліковується на балансі банкрута встановлені Південно-західним апеляційним господарським  судом у постанові від 27.11.2019 по даній справі. Однак, наразі ліквідатором у повному обсязі усунуто недоліки в частині проведення інвентаризації державного майна, встановлені судом апеляційної інстанції, проведено інвентаризацію,  надано відповідні пропозиції щодо подальшого використання об`єктів державної власності, виявлених за результатами проведеної інвентаризації державного майна, вживаються заходи щодо передачі таких об`єктів державним підприємствам, органам місцевого самоврядування.
Судом першої інстанції також зазначено, що наразі ліквідаційна процедура ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" триває, ліквідатором вживаються відповідні заходи, а тому оцінка щодо належності проведення ліквідатором арбітражним керуючим Менчаком В.В. ліквідаційної процедури буде надана господарським судом при розгляді ліквідаційного балансу боржника та звіту ліквідатора за результатами такої процедури.
З приводу посилання ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" на неподання заяви про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника суд першої інстанції зазначив, що в процедурі розпорядження майном ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" розпорядником майна арбітражним керуючим Диким І.А. було проведено аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства боржника, про що подано відповідний звіт. За результатами проведеного аналізу ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства боржника не встановлено.
Також, як зазначено місцевим господарським судом, після проведення інвентаризації майна боржника та отримання документів бухгалтерського обліку, ліквідатором арбітражним керуючим Менчаком В.В. було проведено аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, за результатами якого складено відповідний звіт. З означеного звіту вбачається, що фактів доведення до банкрутства ліквідатором не виявлено.
За твердженням суду першої інстанції, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те,  що в результаті аналізу фінансової діяльності боржника було виявлено, що саме дії чи бездіяльність посадових осіб та засновників товариства призвели до неплатоспроможності боржника, а тому у ліквідатора відсутні правові підстави для притягнення останніх до субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника.
Щодо невжиття ліквідатором заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ "Ріо Брок" та ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан" суд першої інстанції зазначив, що арбітражний керуючий Менчак В.В. звертався до суду із позовом про стягнення з ТОВ "Ріо Брок" заборгованості, однак, ухвалою Господарського суду Київської області позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору. При цьому, на аукціоні з продажу активів боржника, право вимоги до ТОВ "Ріо Брок" було продано. Аналогічно, за результатами аукціону було реалізовано право вимоги до ПАТ "Миколаївський суднобудівний завод "Океан",  про що з переможцями аукціонів укладено відповідні договори. 
З приводу ненадання ліквідатором відповіді на запити кредитора місцевий господарський суд зазначив, що приписами Кодексу України з процедур банкрутства не передбачено обов`язку ліквідатора звітувати перед кожним кредитором окремо, а також надавати на вимогу окремого кредитора відповідні відомості, документи тощо. Висновок заявника відносно того, що ненадання на його вимогу ліквідатором витребуваних документів та інформації свідчить про не проведення арбітражним керуючим відповідних аналізів є, на переконання суду першої інстанції, лише припущенням кредитора та його суб`єктивною думкою. Натомість, за твердженням суду першої інстанції, матеріалами справи підтверджено, що під час процедур банкрутства в даній справі як розпорядником майна, так і ліквідатором арбітражним керуючим Менчаком В.В. було проведено, зокрема аналіз фінансово-господарської діяльності боржника, за результатами якого складено відповідний звіт.
Місцевим господарським судом також відзначено, що ліквідаційна процедура ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" була розпочата і здійснювалася відповідно до приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.20 якого визначено, що спростування майнових дій боржника або визнання недійсними угод, укладених боржником, можливо лише щодо угод, укладених після порушення справи про банкрутство або протягом року до порушення справи про банкрутство. Наведене, на переконання суду першої інстанції, свідчить про неможливість оскарження правочинів, які були укладені боржником до 04.08.2013. До того ж, чинне на момент вчинення ліквідатором певних заходів ліквідаційної процедури законодавство не передбачало такої підстави для спростування укладених боржником правочинів, як укладення їх  із заінтересованою особою.
Щодо місцезнаходження офісу арбітражного керуючого Менчака В.В. за юридичною адресою боржника суд першої інстанції зазначив, що приписами законодавства, що регулює діяльність арбітражного керуючого, не встановлено заборони щодо можливості арбітражного керуючого орендувати приміщення за місцезнаходження боржника, або іншої юридичної особи. На переконання суду першої інстанції, обставина щодо того, що офіс ліквідатора знаходиться за юридичною адресою боржника та орендується ним в приміщенні, що станом на дату розгляду даного клопотання на праві власності належить третій особі, не є обставиною, яка свідчить про заінтересованість арбітражного керуючого Менчака В.В. у цій справі, оскільки арбітражні керуючі у своїй діяльності є незалежними та не є підпорядкованими.
Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулося ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" з апеляційною скаргою в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021 року у справі №923/1062/14, клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Менчака В.В. від виконання повноважень ліквідатора задовольнити, відсторонити арбітражного керуючого Менчака В.В. від виконання повноважень ліквідатора та призначити іншого арбітражного керуючого.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм матеріального права та при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Так, за твердженням апелянта, у постанові Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 по даній справі були встановлені факти неналежного виконання арбітражним керуючим Менчаком В.В. повноважень ліквідатора, зокрема допущено порушення Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань. На переконання апелянта, пославшись в оскаржуваному рішенні на те, що такі порушення були усунуті ліквідатором та оцінка таким діям буде надана під час затвердження звіту та ліквідаційного балансу, місцевий господарський суд фактично самоусунувся від надання правової оцінки існуючих порушень ліквідатора. До того ж, усунення таких порушень не є підставою вважати, що їх не існувало і не є підставою вважати, що ліквідатор належним чином виконує покладені на нього зобов`язання. Апелянт вважає, що скасування ухвали суду першої інстанції від 12.08.2019 про затвердження звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу боржника та припинення юридичної особи банкрута та закриття провадження у справі, є належним доказом неналежного виконання ліквідатором покладених на нього обов`язків та самостійною підставою для усунення його від виконання повноважень на підставі п. 1 ч. 4 ст. 28 КУзПБ.
Як вважає апелянт, доказом неналежного виконання ліквідатором своїх обов`язків, є також результати перевірки діяльності арбітражного керуючого Менчака В.В. під час якої встановлено порушення арбітражним керуючим приписів ст. 98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема проведення інвентаризації майна боржника не повним складом інвентаризаційної комісії.
Скаржник також вважає, що під час виконання повноважень арбітражний керуючий Менчак В.В. не з`ясовував обставини можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на засновників (учасників, акціонерів) товариства та не вчинялись будь-які заходи. На переконання апелянта, суд першої інстанції не надав правової оцінки аналізу, що був наданий ліквідатором на предмет його повноти та детальності, зокрема в частині наявності чи відсутності дій засновників або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства. Як вважає апелянт, судом першої інстанції залишено поза увагою відсутність в аналізі фінансового стану боржника висновку про з`ясування (аналіз) питання про доведення до банкрутства, що в подальшому призвело до не вирішення питання про покладання субсидіарної відповідальності, що свідчить, що ліквідатором навмисно не вживаються обов`язкові заходи, спрямовані па виявлення активів боржника, що в свою чергу є належним виконанням обов`язків ліквідатора і підставою для його усунення від виконання повноважень.
Наголошує скаржник й на тому, що ліквідатором не було надано запитувану кредитором інформацію та докази, що в свою чергу свідчить про не проведення ліквідатором обов`язкових заходів, зокрема аналізу правочинів з відчуження будь-яких активів боржника,  аналізу руху коштів на рахунках, аналізу дебіторської заборгованості, відсутності дій щодо наявності або відсутності вини засновників, акціонерів, тощо у доведенні боржника до банкрутства.
З приводу посилання ліквідатора та суду першої інстанції на відсутність підстав для оскарження правочинів вчинених боржником на підставі ст.20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", апелянт зазначає, що ліквідатор взагалі не аналізував жодних підстав, передбачених вказаною статтею, жодних договорів, що були укладені боржником за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство, про що свідчить відсутність у звіті (аналізі) фінансового стану боржника, такого розділу в якому б такі договору були зазначені та проаналізовані. 
Також, як вважає апелянт, з моменту набрання чинності Кодексу України з процедур банкрута, ліквідатор не був позбавлений можливості оскаржити правочини вчинені боржником за три роки, що перебували відкриттю провадження у справі про банкрутство та укладені з пов`язаною особою. Однак, на переконання апелянта, ліквідатор ухиляється від виконання такого обов`язку та не вживає жодних заходів з нього приводу, що також свідчить про неналежне виконання ліквідатором своїх повноважень, в даному випадку бездіяльність ліквідатора в процедурі банкрутства.
Зазначає скаржник й про наявність ознак заінтересованості та приватного інтересу у арбітражного керуючого Менчака В.В. під час виконання обов`язків ліквідатора боржника, які зумовлені користуванням/володінням приміщеннями, які колись належали банкруту в особистих інтересах з метою забезпечення діяльності арбітражного керуючого. Знаходження ліквідатора за однією адресою з боржником, зокрема у будівлі, яку придбала пов`язана особа ТОВ «Смарт Мерітайм Груп» за договором, укладеним за 1 рік до порушення провадження у справі про банкрутство, на думку апелянта, свідчить про залежність арбітражного керуючого Менчака В.В. як від боржника, так і від пов`язаної особи ТОВ «Смарт Мерітайм Груп».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №923/1062/14 за апеляційною скаргою ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021 та призначено справу до розгляду на 26.05.2021.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу від арбітражного керуючого Менчака В.В. в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень арбітражний керуючий зазначає, що ним на виконання постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.11.2019 у даній справі, було проведено інвентаризацію майна із залученням представників Мінекономіки, Херсонської міської ради, Херсонської обласної державної адміністрації та представника комітету кредиторів. На думку арбітражного керуючого, за умови проведення належним чином інвентаризації державного майна та здійснення інших дій, направлених на вирішення питання передачі державного майна з балансу банкрута, не можна вважати невиконанням обов`язків ліквідатора з цього питання неналежним чином.
З приводу посилання апелянта на не проведення аналізу фінансового стану банкрута та не покладення субсидіарної відповідальності, арбітражний керуючий вважає, що суд першої інстанції дослідив, із посилання на приписи чинного законодавства, порядок та передумови покладення субсидіарної відповідальності та зробив вірні висновки щодо відсутності у ліквідатора правових підстав для притягнення до субсидіарної відповідальності, виходячи із досліджених обставин. У тому числі й наданого ліквідатором аналізу фінансової діяльності боржника. 
Наголошує арбітражний керуючий й на необґрунтованість доводів скаржника щодо невжиття заходів для аналізу правочинів, які були вчинені боржником до порушення провадження у справі про банкрутство та оскарження таких правочинів, оскільки такі правочини були досліджені ліквідатором та підстав для їх оскарження не встановлено. 
Арбітражний керуючий також зазначає, що стверджуючи про його заінтересованість та приватний інтерес, апелянт не довів таких обставин. При цьому, чинне законодавство, як вважає арбітражний керуючий, не містить заборони щодо можливості арбітражного керуючого орендувати приміщення за місцем знаходження боржника або іншої юридичної особи. 
У судовому засіданні Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №923/1062/14 за апеляційною скаргою ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста"  на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021 було оголошено перерву до 16.06.2021.
Під час судового засідання від 26.05.2021 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні. 
Арбітражний керуючий Менчак В.В. під час судового засідання від 16.06.2021 та представник ТОВ "ОЛК-АЛЬФА" під час судового засідання від 16.06.2021 надали пояснення у відповідності до яких не погоджуються із доводами апеляційної скарги, просять залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи  на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з наявних матеріалів справи, постановою Господарського суду Херсонської області від 19.07.2016, серед іншого, призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Менчака В.В.
У вересні 2020 ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" звернулося до суду першої інстанції із клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого Менчака В.В. від виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод".
Обґрунтовуючи клопотання, з урахуванням додатково поданих пояснень та доказів, кредитор зазначає, що  під час розгляду апеляційної скарги Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.08.2019, якою відмовлено у задоволенні скарги Міністерства на дії (бездіяльність) ліквідатора Менчака В.В., Південно-західним апеляційним господарським судом були встановлені обставини щодо неналежного виконання арбітражним керуючим Менчаком В.В. повноважень ліквідатора, зокрема в частині проведення інвентаризація державного майна.
Також заявник зазначив, що Міністерством розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України було надано до суду лист Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12.08.2019р. №11786/-5-19, у якому зазначено, що арбітражним керуючим Менчаком В.В. допущено порушення вимог частини третьої статті 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме в порушення абзацу п`ятого пункту 1 Розділу ІІ Положення №879 проведено інвентаризацію майна ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" не повним складом інвентаризаційної комісії. Вказаним листом також повідомлено, що Управління винесло арбітражному керуючому Менчаку В.В. припис про недопущення повторних порушень від 07.08.2019 №11 та розпорядження про усунення порушень від 07.08.2019 №05.
ТОВ "Фінансова компанія "Інвестохіллс Веста" зазначає, що ліквідатором Менчаком В.В. було передчасно подано до суду звіт та ліквідаційний баланс ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", оскільки  скасовуючи ухвалу Господарського суду Херсонської області від 12.08.2019, якою було затверджено звіт та ліквідаційний баланс банкрута та закрито провадження у справі №923/1062/14, суд апеляційної інстанції в постанові від 27.11.2019 встановив неповноту дій ліквідатора щодо виконання своїх обов`язків в ліквідаційній процедурі, та наявність обґрунтованого сумніву з боку Мінекокомрозвитку щодо їх належного здійснення (принцип безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі).
Вказані дії ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" арбітражного керуючого Менчака В.В., на думку кредитора, не відповідають вимогам ч.3 ст.16 КУзПБ та призвели до необхідності подання ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" і Мінекономрозвитку апеляційних скарг, що збільшило витрати кредиторів та держави.
Також, кредитор зауважує, що, як слідує з обставин справи, заборгованість перед кредиторами не була погашена у зв`язку із з відсутністю грошових коштів (майна) банкрута.
При цьому, як відзначає заявник, арбітражним керуючим Менчаком В.В не з`ясовувались обставини можливості покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" на засновників (учасників, акціонерів) боржника та не вчинялись будь-які заходи.
Крім того, заявник стверджує, що арбітражним керуючим Менчаком В.В. не було вжито належних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості на користь ПАТ "Херсонський суднобудівний завод".
На переконання заявника, арбітражним керуючим Менчаком В.В. не проведено наступних заходів: аналізу правочинів з відчуження будь-яких активів ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" (рухомого, нерухомого майна, акцій, права вимоги), які були укладені ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" за період з 04.08.2011 року по 19.07.2016, аналізу руху коштів на рахунках ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" щодо надходження коштів на виконання умов правочинів з відчуження будь-яких активів ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", аналізу дебіторської заборгованості ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", яка була виявлена ліквідатором в ході ліквідаційної процедури, не вчинено будь-яких дій щодо встановлення наявності або відсутності вини засновників, акціонерів, керівників або інших матеріально-відповідальних осіб у доведенні ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" до банкрутства, не здійснено аналізу порядку відчуження ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" акцій ДАХК "Чорноморський суднобудівний завод" у кількості 90,25%, аналізу руху коштів на рахунках ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" в банківських установах за період з 04.08.2011 по 19.07.2016.
Також, заявником під час розгляду справи у суді першої інстанції було зазначено, що місцезнаходженням контори (офісу) арбітражного керуючого Менчака В.В. зазначено м.Херсон, Карантинний острів, буд.1, що є юридичною адресою боржника ПАТ "Херсонський суднобудівний завод". Таким чином, офіс арбітражного керуючого розташовано за місцезнаходженням боржника, при цьому, на якій підставі арбітражний керуючий Менчак В.В. розмістив свій офіс за юридичною адресою боржника не відомо.
За твердженням заявника, у справі про банкрутство ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" було реалізовано майно боржника, в тому числі адміністративно-побутовий комплекс за адресою м.Херсон, Карантинний острів, 1 згідно Договору купівлі-продажу від 10.09.2018, укладеному з ТОВ "Смарт- Мерітайм Груп".
Отже, з наведених обставин, на думку кредитора, слідує, що наявні ознаки  заінтересованості та приватного інтересу у арбітражного керуючого Менчака В.В. під час виконання обов`язків ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", які зумовлені користуванням/володінням приміщеннями, які колись належали банкруту в особистих інтересах з метою забезпечення діяльності арбітражного керуючого.
З огляду на вказані обставини кредитор стверджує, що арбітражний керуючий Менчак В.В. неналежним чином виконує покладені на нього обов`язки, що, в результаті призвело до затягування строків ліквідаційної процедури, позбавлення кредиторів права на погашення їх заборгованості, тощо.
Зазначені порушення арбітражного керуючого, на думку кредитора, є підставою для відсторонення його від виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод".
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не погодився із доводами викладеними ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" у клопотанні про відсторонення арбітражного керуючого, визнав їх необґрунтованими та відмовив у задоволенні клопотання. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду з цього приводу зазначає наступне. 
У відповідності до ч. 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
Згідно з ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства, який набув чинності 21 жовтня 2019, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
У відповідності до ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника. 
Відповідно до ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Тобто, перехід від регулювання передбаченого Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до регулювання передбаченого КУзПБ здійснюється негайно (безпосередня дія як спосіб дії в часі нормативно-правових актів) шляхом здійснення подальшого розгляду справи про банкрутство відповідно до положень Кодексу. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №924/159/14, від 11.08.2020 у справі №904/3457/19, від 27.08.2020 року у справі №904/4928/17.
З викладеного вбачається, що з дня введення в дію даного Кодексу провадження у справі №923/1062/14 про банкрутство ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" здійснюється за правилами останнього.
За змістом ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатором є арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури. 
В силу ч. 3 ст. 12 Кодексу України з процедур банкрутства, під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено).
Згідно ч. 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства, відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів.
Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав.
За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень. 
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом. У ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом. 
Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Відтак, чинне законодавство, яке регулює провадження у справі про банкрутство наділяє ліквідатора як певними правами, так й обов`язками. При  цьому, ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов`язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури, зокрема ті, що направлені на формування ліквідаційної маси боржника та задоволення вимог кредиторів. 
При реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Крім того, дії арбітражного керуючого мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів інших учасників провадження у справі про банкрутство, виходячи з основоположних засад цивільного законодавства (пункт 6 ст. 3 Цивільного кодексу України). Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №24/5005/10848/2012.
Згідно з ч. 6 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю).
Так, під час розгляду справи у суді першої інстанції, ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" серед іншого, наголошувало, що боржником 28.05.2014 було укладено з ТОВ "ОЛК-АЛЬФА" договори купівлі-продажу цінних паперів №21-1-14/БВ та №22-1-14/БВ. Загальна договірна вартість цінних паперів за даними правочинами складає 1  064  009  192 грн. 
Укладення наведених правочинів було погоджено Наглядовою радою ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" у відповідності до протоколу №54 від 27.05.2014.
На виконання умов договору купівлі-продажу цінних паперів №22-1-14/БВ від 28.05.2014 ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" було перераховано на користь ТОВ "ОЛК-АЛЬФА" грошові кошти у розмірі 177  205  924,72 грн.
Дані обставини також не заперечуються іншими учасниками справи, у тому числі й арбітражним керуючим Менчаком В.В.
В той же час, у відповідності до відомостей, які містяться у звіті за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника (т.2, а.с. 16 матеріалів оскарження ухвали) чистий прибуток боржника станом на 31.12.2013 становив мінус 53  374,0 станом на 31.12.2014 мінус 566  679,0 та станом на 31.12.2015 мінус 751  094,0 грн. 
Провадження у справі про банкрутство ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" порушено ухвалою Господарського суду Херсонської області від 04.08.2014.
Також, у відповідності до відомостей, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, боржником, до порушення провадження у справі про банкрутство були відчужені деякі з об`єктів нерухомого майна, а саме: 
- 17.06.2014, за місяць до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП»  трубомедницкий цех адміністративно-побутового комплексу, за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1, 
- 08.07.2014, менше аніж за один місяць, до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь TOB «СМАРТ- МЕРІТАЙМ ГРУП» карантинну підстанцію, що розташована за адресою м. Херсон, вул.Карантинний острів, 1, 
- 17.06.2014, за місяць до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» комплекс крупних блоків із адміністративно-побутовим комплексом, за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1,
- 08.07.2014, менше аніж за один місяць, до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь TOB «СМАРТ- МЕРІТАЙМ ГРУП» будівлі та споруди господарського подвір`я, за адресою м. Херсон, вул. Пугачова, буд. З-A, 
- 08.07.2014, менше аніж за один місяць, до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь TOB «СМАРТ- МЕРІТАЙМ ГРУП» вітрильно-гребний комплекс, за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів, 1,
- 17.06.2014, за місяць до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» будівлю №10 (блоки корпусних цехів), за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів. 1,
- 17.06.2014, за місяць до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» будівлю №11 (блоки добудови цехів), за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів. 1,
- 17.06.2014, за місяць до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» добудівну набережну №1, за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів. 1,
- 17.06.2014, за місяць до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ТОВ «СМАРТ-МЕРІТАЙМ ГРУП» ділянку госпсистем, за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів. 1,
- 15.05.2013, більше ніж за один рік до порушення провадження у справі про банкрутство, було відчужено на користь ПП «Галузева фірма «Суднореммонтаж» будівлю ВПЧ-9, за адресою м. Херсон, вул. Карантинний острів. 1.
Відтак, боржник за незначний період часу до порушення провадження у справі про банкрутство здійснював відчуження належного йому майна на користь третіх осіб, а також уклав договір купівлі-продажу цінних паперів на виконання якого здійснив часткову оплату. 
Так, колегія суддів зазначає, що період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними та можуть бути визнані недійсними. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі №910/6179/17, від 23.04.2019 у справі № 19/5009/2383/11.
Правочини боржника, які вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам. 
У постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі №910/6179/17, від 23.04.2019 у справі №19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі №910/7827/17 зазначено, що дії боржника, зокрема, але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, придбання майна за цінами вищими від ринкових для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.
Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів, та дій, що спрямовані на необґрунтоване, сумнівне чи непропорційне збільшення розміру зобов`язань. У період, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів чи прийняття на себе зобов`язань є підозрілими і можуть становити втручання у право власності інших кредиторів. Відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами, за умови, що такі дії призводять завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносять шкоду кредиторам.
У постанові від 30.01.2019 по справі №911/5358/14 Верховний Суд висловив правову позицію щодо реальності господарської операції, вказав на те, що для з`ясування правової природи як господарської операції, так і договору (укладенням якого опосередковувалося виконання цієї операції) необхідно вичерпно дослідити фактичні права та обов`язки сторін у процесі виконання операції, фактичний результат, до якого прагнули учасники такої операції, та оцінити зміни майнового стану, які відбулися у сторін в результаті цієї операції.
Банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів. 
Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1 рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). 
Правочини, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення.
Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання із повернення суми позики діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. 
Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом направленим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.
Відтак будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину (правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам). 
При цьому, та обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства.
Втім, арбітражним керуючим Менчаком В.В. не було проаналізовано вищевказані правочини, що були вчиненні боржником у підозрілий період та не надано їм жодної оцінки, зокрема, але не виключно, щодо доцільності їх укладення боржником, з урахуванням його фінансового становища та чи не були вони спрямовані на завдання шкоди кредиторам, тощо.
Так, наданий арбітражним керуючим Менчаком В.В. звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, взагалі не містить ані посилання на укладення боржником будь-яких договорів, у період часу до порушення провадження у справі про банкрутство, зокрема й тих, що вказані вище, ані їх змістовного (ґрунтованого) аналізу.
Судова колегія вважає необґрунтованим твердження  арбітражного керуючого Менчака В.В. з приводу того, що майно боржника було відчужено за ціною вищою аніж його балансова вартість та за ринковою вартістю, оскільки вони не підтверджуються жодними наявними матеріалами справи. 
До того ж, такі твердження, без аналізу арбітражним керуючим вчинених боржником правочинів щодо відчуження майна, не можна вважати такими, що є достовірними та відповідають дійсними обставинам справи. 
Колегія суддів також відзначає, що наданий арбітражним керуючим Менчаком В.В. звіт не містить жодних відомостей з приводу здійснення покупцями розрахунків за вищевказаними договорами, за якими було боржником було відчужено власне майно та надходження на рахунки боржника грошових коштів, які були сплачені за вищенаведеними правочинами.
Частиною 1 статті 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.
У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ГК України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва-боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства. Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом.
Частиною 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою. У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями. Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.
Субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. 
Втім, наданий арбітражним керуючим Менчаком В.В. звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника взагалі не містить аналізу щодо ознак неправомірних дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.
При цьому колегія суддів відзначає, що з огляду на наведені законодавчі приписи, встановлення, за результатами проведення аналізу, ознак неправомірних дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства може бути однією з підстав для заявлення вимог до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.
Втім, як свідчить наданий арбітражний керуючим Менчаком В.В. звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника, останнім взагалі не було досліджувалося питання щодо неправомірних дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства та відповідно наявності/відсутності підстав для притягнення винних осіб до субсидіарної відповідальності. 
При цьому, колегія суддів відхиляє твердження арбітражного керуючого Менчака В.В. з приводу проведення такого аналізу розпорядником майна, оскільки процедури розпорядження майном боржника та ліквідаційна процедура носять різних характер та наділяють розпорядника майном та ліквідатора певною сукупністю відмінних прав та обов`язків. 
Зокрема, за приписами ч. 2 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства саме ліквідатор наділений правом заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. 
Приписи ч. 5 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства не встановлюють ознак доведення до банкрутства, які можуть стати підставою для покладення субсидіарної відповідальності на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника. 
Саме аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.
При цьому саме ліквідатор уповноважений звертатися до відповідних спеціалізованих суб`єктів для проведення аналізу фінансової, господарської та інвестиційної діяльності боржника, його становища на товарних ринках, виявлення ознак фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства з метою виявлення підстав та доказів для звернення до суду із заявою про покладення субсидіарної відповідальності на керівників, засновників (учасників) банкрута.
З наведеного, можна дійти до висновку, що виявлення ознак доведення до банкрутства юридичної особи-боржника покладена саме на ліквідатора банкрута, що пов`язано з виконанням ліквідатором банкрута повноважень визначених Кодексом України з процедур.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.04.2020 по справі №904/10073/14, від 12.02.2020 по справі №922/2391/16, від 28.11.2019 по справі №18/1971/12, від 30.10.2019 по справі №906/904/16.
Також, у відповідності до приписів ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення, зокрема заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості.
ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" було зазначено, та не заперечується учасниками справи, що у ТОВ "Ріо Брок" станом на час порушення провадження у справі про банкрутство, була наявна заборгованість перед боржником на загальну суму 1000000000,00 грн, яка виникла на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №17-БВ від 29.04.2014.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції зазначив, що ліквідатор, з метою стягнення дебіторської заборгованості, 29.09.2017 звернувся до Господарського суду Київської області з позовною до ТОВ "Ріо Брок". Втім, у зв`язку з відсутністю грошових коштів на сплату судового збору, ліквідатор просив суд про відстрочення сплати судового збору. За наслідками розгляду позовної заяви Господарським судом Київської області ухвалою від 27.09.2017 року у справі №911/2878/17 було ухвалено повернути без розгляду зазначену позовну заяву.
Однак, за приписами ст. 115 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній станом на час звернення ліквідатора із позовом до ТОВ "Ріо Брок") витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Законом, тощо.
Відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника. 
Кредитори можуть створювати фонд для авансування відшкодування витрат арбітражного керуючого. Формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Так наявні матеріали оскарження не містять, а учасниками справи не надані доказів на підтвердження звернення арбітражного керуючого Менчака В.В. до комітету кредиторів боржника з приводу авансування витрат задля звернення із позовною заявою про стягнення дебіторської заборгованості з ТОВ "Ріо Брок". Відповідно, відсутнє й рішення комітету кредиторів щодо відмови у такому авансуванні. 
При цьому, як відзначив арбітражний керуючий Манчак В.В. у  відзиві на апеляційну скаргу, враховуючи наявність обставин, які вказували на подальшу неможливість фактичного стягнення дебіторської заборгованості, він не вбачав доцільності у зверненні до комітету кредиторів з метою створення фонду авансування відшкодування витрат та марного витрачання коштів, які не будуть повернуті боржника разом із дебіторською заборгованість, стягнення якої буде неможливе. 
Також, про не звернення до комітету кредиторів з приводу авансування витрат на сплату судового збору, арбітражний керуючий Менчак В.В. повідомив під час судового засідання суду апеляційної інстанції від 26.05.2021.
Однак, на переконання колегії суддів такі висновки арбітражного керуючого Менчака В.В. є лише припущеннями останнього та не спрямовані на захист інтересів кредиторів, які розраховують на погашення своїх вимог, зокрема й шляхом наповнення ліквідаційної маси за рахунок повернення дебіторської заборгованості.  
В подальшому, 10.04.2019 року на прилюдних торгах право вимоги до ТОВ "Ріо Брок" за наведеним договором купівлі-продажу цінних паперів №17-БВ від 29.04.2014 року було продано ТОВ "Нефертум Альянс" за ціню 176  837,35 грн, що є значно меншою, аніж наявна заборгованість.
Також, судова колегія відзначає, що у провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа №910/502/19, в межах якої заступник Генерального прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Фонду державного майна України звернувся з позовом до ПАТ "Херсонський суднобудівний завод", ТОВ "Джером Секьюритиз", KIMOJIIHEPO ХОЛДІНГЗ ЛТД, ІРАЗІЛІЯ ДЕВЕЛОПМЕНТ ЛТД, ПРАСТОЛ СЕРВІЗЕС ЛТД. НУРТЕНО ХОЛДІНГЗ ЛТД, ДЖОМІРДОН ХОЛЛТНГЗ ЛТД, МАР ЛЕНА ЕНТЕРПРАЙЗИС ЛТД, НІПОЛОРТ ІНВЕСТМЕНТС ЛТД. ЇРМОСЕЛ ТРЕЙДИНГ ЛТД про зобов`язання вчинити дії.
З даної справи слідує, що ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" був власником 90,25% акцій Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод" на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів від 05.12.2007 №23-1-07/Б/66, укладеного з ВАТ "Судмашпром", однак, станом на дату порушення провадження у справі про банкрутство №923/1062/14 ПАТ "Херсонський суднобудівний завод" вже не являлось власником акцій Державної акціонерної холдингової компанії "Чорноморський суднобудівний завод".
Втім, наданий арбітражним керуючим Менчаком В.В. звіт за результатами проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника не містить жодних відомостей про укладення такого правочину боржником, його аналізу, тощо. 
При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи як арбітражного керуючого Менчака В.В., так й суду першої інстанції з приводу того, що у ліквідатора з огляду на приписи ст. 20 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", були відсутні підстави для оскарження такого правочину, оскільки у даному випадку арбітражний керуючий Менчак В.В. взагалі не проаналізував такий правочин, та відповідно, не досліджував питання щодо доцільності/недоцільності його оскарження у судовому порядку. 
Наведені обставини свідчать про неналежне виконання арбітражним керуючим Менчаком В.В. своїх обов`язків, що відповідно є підставою для відсторонення його від виконання обов`язків ліквідатора ПАТ "Херсонський суднобудівний завод".
Щодо вимоги ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" про призначення іншого арбітражного керуючого колегія суддів зазначає таке. 
У відповідності до ст. 48 Кодексу України з процедур банкрутства під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу.
До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про, зокрема звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого, припинення повноважень арбітражного керуючого та про призначення іншого арбітражного керуючого.
Однак, як свідчать наявні матеріали оскарження ухвали, комітетом кредиторів не приймалося рішення щодо кандидатури арбітражного керуючого задля виконання повноважень ліквідатора боржника. 
ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" у своїй скарзі також не було запропоновано кандидатури іншого арбітражного керуючого. При цьому, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями щодо самостійного визначення та призначення ліквідатора. 
Відтак, клопотання ТОВ "ФК "Інвестохіллс Веста" в частині призначення іншого ліквідатора не підлягає задоволенню. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021 по справі №923/1062/14 скасуванню, клопотання ТОВ “ФК “Інвестохіллс Веста” про відсторонення арбітражного керуючого задоволенню частково із відстороненням арбітражного керуючого Менчака В.В. від виконання повноважень ліквідатора ПАТ  "Херсонський суднобудівний завод".

Керуючись статтями 264, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити частково. 
Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 18.03.2021 по справі №923/1062/14 скасувати. 
Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “Інвестохіллс Веста” про відсторонення арбітражного керуючого задовольнити частково. 
Відсторонити арбітражного керуючого Менчака В`ячеслава Володимировича від виконання повноважень ліквідатора Публічного акціонерного  товариства  "Херсонський суднобудівний завод".
У задоволенні решти клопотання відмовити.
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2021.

Головуючий суддя                                                                      Аленін О.Ю.

Суддя                                                                                  Лавриненко Л.В.

Суддя                                                                                   Мишкіна М.А.