22-ц/804/1031/21 
                                                                                242/3822/19 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

08 квітня 2021 року                                                                                                        м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 242/3822/19
Номер провадження 22-ц/804/1031/21

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Зайцевої С.А., Мальцевої Є.Є.
секретар – Сидельнікової А.В.
сторони:
боржник – ОСОБА_1 
стягувач – ОСОБА_2 
суб`єкт оскарження – приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чепурний Віталій Миколайович
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи

апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича, в особі представника Нелюба Сергія Анатолійовича, 
на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року, у складі судді Хацько Н.О., повний текст ухвали виготовлений 27 січня 2021 року,

та апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича, в особі представника ОСОБА_3 ,  та ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 ,
на додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року, у складі судді Хацько Н.О., 

у справі за скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , 
про визнання бездіяльності, дій та рішення приватного виконавця Чепурного Віталія Миколайовича неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії та скасування постанов приватного виконавця
заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чепурний Віталій Миколайович, ОСОБА_2 (стягувач),

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст вимог скарги

13 грудня 2020 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 61554806 з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19, в якій просила: 1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. (далі – приватний виконавець Чепурний В.М.), яка полягає у невинесенні ним на підставі п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про закінчення виконавчого провадження № 61554806, відкритого 13 березня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області; 2) зобов`язати приватного виконавця Чепурного В.М. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 61554806, зняти усі арешти, накладені на майно (кошти) боржника ОСОБА_1 , виключити відомості про боржника ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження; 3) визнати протиправними дії та рішення приватного виконавця Чепурного В.М. щодо поновлення виконавчого провадження № 61554806 та вчинення ним виконавчих дій та рішень в межах виконавчого провадження, а саме: постанови від 04 грудня 2020 року про виведення виконавчого провадження № 61554806 зі зведеного виконавчого провадження № 62022659, постанови від 04 грудня 2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 61554806, постанови від 04 грудня 2020 року про відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 61554806, повідомлення-вимоги від 04 грудня 2020 року до ДП «СЕТАМ» про надання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Чепурному В.М. доступу до лотів № 419511; 4) скасувати постанову приватного виконавця Чепурного В.М. від 04 грудня 2020 року про поновлення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61554806. А також вирішити питання про розподіл судових витрат.
Скарга мотивована тим, що 27 грудня 2019 року Селидівським міським судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі № 242/3822/19, яким повністю задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373,50 грн, також стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики, на виконання якого була надана розписка від 01 березня 2011 року, у розмірі 106 415 грн, крім того стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 20 668,15 грн, а саме - по 10 334,08 грн  з кожної. 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року виданий виконавчий лист, в якому зазначено одного боржника ОСОБА_1 , та одного стягувача ОСОБА_2 , а
також зазначено, що стягнення з ОСОБА_1 за договорами позики від 01 лютого 2010 року та 04 січня 2009 року є солідарним в сумі 2 164 373,50 грн. 13 березня 2020 року на підставі зазначеного вище виконавчого листа приватним виконавцем Резніковим О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61554806, тільки в частині солідарного стягнення з одного із боржників ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики від 01 лютого 2010 року та 04 січня 2009 року у розмірі 2 164 373,50 грн.  07 травня 2020 року, у зв`язку з відкриттям апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19, приватним виконавцем Резніковим О.Г. винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 61554806. 03 вересня 2020 року приватним виконавцем Чепурним В.М. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП № 61554806. 
Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 242/3822/19 рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики, а також судових витрат скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, а саме вирішено стягнути з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року у розмірі 720 029,15 грн. Відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 лютого 2010 року на суму 4500 доларів США та 28 000 доларів США. На виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 242/3822/19 Селидівський міський суд Донецької області повинен видати новий виконавчий лист на підставі вимог ч. 1 ст. 431 ЦПК України. Скасування апеляційним судом рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики, на підставі якого видано виконавчий лист від 05 березня 2020 року, за яким відкрито ВП № 61554806, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження № 61554806, відповідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та у разі закінчення виконавчого провадження, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Чепурного В.М. з заявою про закінчення виконавчого провадження № 61554806 з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», та до заяви додала копію вступної та резолютивної частини постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, зазначені документи ОСОБА_1 направила приватному виконавцю електронною поштою та засобами поштового зв`язку цінним листом, зазначену заяву приватний виконавець Чепурний В.М. зареєстрував 03 грудня 2020 року під вхідним № 564, про що ОСОБА_1 стало відомо 04 грудня 2020 року з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження. Станом на 12 грудня 2020 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чепурний В.М. не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 61554806. За даними АСВП 04 грудня 2020 року приватний виконавець Чепурний В.М. виніс три інших постанови, постанову про виведення виконавчого провадження № 61554806 зі зведеного виконавчого провадження № 62022659; постанову про поновлення вчинення виконавчих дій у ВП № 61554806; постанову про відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 61554806. Крім того, відповідно до відомостей АСВП 04 грудня 2020 року приватний виконавець Чепурний В.М. направив до ДП «СЕТАМ» два повідомлення-вимоги про надання доступу до лотів № 419511, довів до відома та до виконання постанову приватного виконавця Чепурного В.П. від 04 грудня 2020 року про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, про поновлення вчинення виконавчих дій, про відкладення проведення виконавчих дій. Таким чином, приватний виконавець Чепурний В.М. після того, як йому стало відомо про скасування рішення суду першої інстанції в частині, у строки передбачені ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», не закінчив виконавче провадження № 61554806, неправомірно поновив це виконавче провадження та вчиняє неправомірні дії, направлені на виконання судового рішення у вже скасованій його частині. Нескасована частина рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19 стосується виключно і повністю стягнення з іншого боржника ОСОБА_5 , однак виконавче провадження щодо ОСОБА_5 не знаходиться на виконанні у приватного виконавця Чепурного В.М., у виконавчому листі від 05 березня 2020 року, на підставі якого відкрито ВП № 61554806, ОСОБА_5 боржником не зазначена, виконавчий лист від 05 березня 2020 року виданий відносно одного боржника ОСОБА_1 , яка є єдиним боржником у ВП № 61554806. Оскільки рішення у частині вимог, за якою видано виконавчий лист, було скасовано та ухвалено нове рішення, тому поновлення ВП № 61554806 та вчинення інших виконавчих дій та рішень приватним виконавцем Чепурним В.М. є неправомірними. Також ОСОБА_1 зазначила, що ОСОБА_2 , як стягувач, має право отримати виконавчий лист на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 242/3822/19 та пред`явити такий виконавчий лист до примусового виконання. Однак, приватний виконавець Чепурний В.М. фактично продовжує виконувати рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у скасованій його частині. Такі дії приватного виконавця є незаконними та призводять до подвійного стягнення з ОСОБА_1 . 

Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення
27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з приватного виконавця Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 28467,68 грн.
В мотивування заяви посилалась на те, що ухвалою Слидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року майже повністю (на 80%) задоволено її скаргу на неправомірні дії та постанову приватного виконавця Чепурного В.М. у виконавчому провадженні № 61554806. При поданні до суду вказаної скарги на неправомірні дії та постанову приватного виконавця представником ОСОБА_1 у порядку, встановленому частиною 1 статті 134 ЦПК України, подано до суду попередній орієнтований розрахунок судових витрат на правничу допомогу, яку надає адвокат Бойко О.І., та розмір яких попередньо складав 40000,00 грн. Правничу допомогу у суді ОСОБА_1 надавав адвокат Бойко О.І., який діяв на підставі договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Олексія Бойко» та ордеру. 07 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклала з Адвокатським бюро «Олексія Бойко» додаткову угоду № 3822/2. Відповідно до вказаних договору та додаткової угоди, а також акту приймання-передачі правових послуг від 26 січня 2021 року, банківської квитанції № 0.0.1994746174.1 від 27 січня 2021 року на суму 33 584,60 грн, фактичний розмір понесених ОСОБА_1 судових витрат склав 33584,60 грн, в тому числі гонорар успіху пропорційно розміру задоволених вимог скарги у сумі 8000 грн (80% від 10000 грн). Заву про те, що докази понесених ОСОБА_1 витрат на правову допомогу будуть надані суду відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, представник скаржника ОСОБА_4 зробив у пункті 5 прохальної частини скарги, а також ОСОБА_1 зробила таку заяву у судовому засіданні 22 січня 2021 року до закінчення судових дебатів у справі. Щодо поважності причин не подання представником ОСОБА_1 – ОСОБА_4 доказів, що підтверджують розмір понесених скаржником судових витрат до закінчення судових дебатів у справі полягає у тому, що виходячи з умов додаткової угоди № 3822/2 від 07 грудня 2020 року до закінчення судових дебатів у справі неможливо визначити кінцевий розмір понесених судових витрат, який залежав від кількості судових засідань, в яких приймав участь представник скаржника, та від необхідної кількості процесуальних документів, які було необхідно підготувати для розгляду справи. Акт приймання – передачі правових послуг підписаний 26 січня 2021 року, остаточний розрахунок за зазначені в акті правові послуги та понесені витрати ОСОБА_1 , здійснила 27 січня 2021 року. П`ятиденний строк на подання доказів на оплату витрат на правничу допомогу почався з 23 січня 2021 року.      

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 12 лютого 2021 року про виправлення описки, скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко О.І., на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. у виконавчому проваджені № 61554806 з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 , приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Чепурний В.М. задоволено частково. 
Визнано неправомірними бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М., щодо невиконання вимог п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні № 61554806 відкритого 13 березня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 242/3822/19 виданого Селидівським міським судом Донецької області від 05 березня 2020 року.
Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М., на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України  «Про виконавче провадження», закінчити виконавче провадження № 61554806, відкрите 13 березня 2020 року за заявою ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 242/3822/19 виданого Селидівським міським судом Донецької області від 05 березня 2020 року, зняти арешт, накладений на майно (кошти) ОСОБА_1 , виключити відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження № 61554806 відкритого 13 березня 2020 року на виконання виконавчого листа № 242/3822/19 виданого Селидівським міським судом Донецької області від 05 березня 2020 року.
Визнано неправомірними та скасовано постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. прийнятих у межах виконавчого провадження № 61554806, а саме, постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 04 грудня 2020 року, постанову про відкладення проведення виконавчих дій від 04 грудня 2020 року, повідомлення-вимоги від 04 грудня 2020 року до Державного підприємства «Сетам» про надання приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. доступу до лотів № 419511.
У задоволенні решти заявлених вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко О.І., відмовлено.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року скасовано рішення суду першої інстанції у частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, та зобов`язано поновити дію рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у його не скасованій частині.
А саме, постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року у розмірі 720 029,15 грн. У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 лютого 2010 року на суму 4500 та 28000 доларів США відмовлено. Крім того, у постанові зазначеною, що дію рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року необхідно поновити у його не скасованій частині. Зазначене рішення набрало законної сили.
Тобто, суд дійшов висновку про припинення солідарного стягнення позики з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , як боржників за виконавчим документом № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року.
Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. перебуває лише одне виконавче провадження № 61554806 по виконанню частини рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року про солідарне стягнення позики, зазначена частина рішення на теперішній час скасована постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, у зв`язку з чим суд повинен видати новий виконавчий лист, відповідно до вимог ч. 4 ст. 431 ЦПК України. На теперішній час зміст виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області та який виконується приватним виконавцем Чепурним В.М., не відповідає резолютивній частині постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, крім того зазначена постанова містить вказівку про поновлення дії рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у його не скасованій частині, що позбавляє приватного виконавця продовжувати виконання рішення у його скасованій частині, а тому законодавчо встановлено обов`язок приватного виконавця у разі скасування рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, закінчити виконавче провадження. 
Однак приватний виконавець Чепурний В.М. не виконав постанову Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року, що суперечить вимогам ст. 129-1 Конституції України. Крім того, з невідомих причин, приватний виконавець не вчинив ніяких дій, щодо заяви про закінчення виконавчого провадження № 61554806 ОСОБА_1 , яка надійшла до приватного виконавця 03 грудня 2020 року, вхідний № 564. 
Таким чином, визначені доводи скаржника щодо закінченні ВП № 61554806 є слушними та таким, що підлягають задоволенню, оскільки на виконанні у приватного виконавця Чепурного В.М. перебуває тільки та частина рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року, яка на теперішній час скасована та у цій частині прийнято нове рішення, в якому скасовано солідарне стягнення позики, що позбавляє приватного виконавця діяти у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд вважав безпідставними та необґрунтованими доводи приватного виконавця та його представника щодо застосування до заявлених вимог постанови Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі № 910/15888/17, оскільки ця справа не є подібною до спірних правовідносин, які розглядаються у цій справі.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про задоволення скарги у частині визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця Чепурного В.М., яка полягає у невинесенні ним на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанови про закінчення виконавчого провадження № 61554806, відкритого 13 березня 2020 року та вчинити дії передбачені ч. 1 ст. 40 Законом України «Про виконавче провадження».
Оскільки виконавче провадження № 61554806 підлягає закінченню на підставі вимог п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», всі наступні дії та постанови з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області є неправомірними, оскільки виконавче провадження № 61554806 не підлягає подальшому виконанню у зв`язку з закінченням.
Вирішуючи скаргу ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дії та рішення приватного виконавця Чепурного В.М. щодо поновлення виконавчого провадження № 61554806 суд вважав, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 
Приватному виконавцю Чепурному В.М. 03 грудня 2020 року стало відомо, що постановою Донецького апеляційного суду 26 листопада 2020 року скасована частина рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року, яка перебуває у нього на виконанні, тобто йому стало відомо про усунення обставин, що стали підставою для зупинення ВП № 61554806, тому ОСОБА_6 вірно вчинив дії та ухвалив постанову від 04 грудня 2020 року про поновлення виконавчого провадження № 61554806.
Суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог про скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 04 грудня 2020 року про поновлення вчинення виконавчих дій.
Виходячи з правильності обраного скаржником ОСОБА_1 способу захисту своїх прав через оскарження дій приватного виконавця, враховуючи те, що виконавче провадження має бути закінчено приватним виконавцем та те, що після закінчення виконавчого провадження всі дії заборонені, суд першої інстанції прийшов до висновку, що подальше вчинення виконавчих дій приватного виконавця, шляхом виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, відкладення проведення виконавчих дій, повідомлення про надання доступу до лотів, є таким, що порушують права чи інтереси особи, за захистом яких вона звернулася, а тому підлягають скасуванню.
У судовому засіданні до закінчення судових дебатів у справі, скаржником та представником приватного виконавця було заявлено про те, що докази про розмір витрат, які вони мають сплатити у зв`язку з розглядом справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тому суд не вирішував питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Додатковою ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат по цивільній справі № 242/3822/19 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко О.І., на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. у виконавчому провадженні № 61554806 з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 , приватний виконавець Чепурний В.М. задоволено частково.
Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 13000 грн.
В іншій частині понесення ОСОБА_1 судових витрат у вигляді правничої допомоги відмовлено. 

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що представництво інтересів заявника під час судового розгляду справи судом здійснював адвокат Бойко О.І., який на підтвердження повноважень представника надав суду ордер на надання правової допомоги серії АІ № 1074274 від 27.03.2020 року (№03-1/20), договір про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року, який підписано сторонами, а саме ОСОБА_1 та адвокатом Бойко О.І.
Суд виходив з того, що повноваження адвоката Бойко О.І., як представника заявника, підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачене. Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що ОСОБА_4 брав участь у розгляді справи як адвокат на підставі договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року, укладеного з заявником ОСОБА_1 .
Суд також виходив з того, що в своїй скарзі ОСОБА_1 зазначала орієнтовну суму витрат на правничу допомогу, яку надає ОСОБА_4 у розмірі 40000 грн та в прохальній частині скарги просила вирішити питання про розподілу судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, у зв`язку з чим суд вважав не прийнятними доводи представника приватного виконавця - Нелюби С.А. в частині неподання доказів про розмір понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу разом із скаргою.

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, заявник надала: договір про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року, укладений між Адвокатським бюро «Олексія Бойко», в особі адвоката Бойко О.І. та Бойко Н.В.; додаткову угоду № 3822/2 від 07.12.2020 року до Договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року; акт приймання-передачі наданих правових послуг від 26.01.2021 року, відповідно до якого адвокат Бойко О.І. виконав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла зазначені в ньому види робіт та їх вартість. 
Судом встановлено, що відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.1994746174.1 від 27.01.2021 року ОСОБА_1 сплатила на користь Адвокатського бюро «Олексія Бойко» 33584,60 грн, призначення платежу - оплата правничої допомоги згідно додаткової угоди № 3822/2 від 07.12.2020 року до договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27.03.2020 року.
Суд прийшов до висновку про стягнення з приватного виконавця Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 13000 грн, виходячи з принципів реальності, розумності та справедливості, приймаючи до уваги виконані адвокатом послуги, їх вид та час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, її складність та тривалість. 

Короткий зміст вимог апеляційних скарг
І  08 лютого 2021 року приватним виконавцем Чепурним В.М., в особі представника ОСОБА_3 , подано через суд першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу суду від 22 січня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця Чепурного В.М., а також вирішити питання про стягнення судових витрат.

ІІ  02 березня 2021 приватним виконавцем Чепурним В.М., в особі представника ОСОБА_3 , подано через суд першої інстанції апеляційну скаргу на додаткову ухвалу суду від 18 лютого 2021 року, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просив скасувати додаткову ухвалу в частині задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення судових витрат з приватного виконавця Чепурного В.М. у розмірі 13000 грн  та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення. 

ІІІ  18 березня 2021 року ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_4 подала безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на додаткову ухвалу суду від 18 лютого 2021 року, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила скасувати оскаржувану додаткову ухвалу та ухвалити нове рішення, яким стягнути з приватного виконавця Чепурного В.М. на її користь відшкодування витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у сумі 28467,68 грн.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
               Протоколом автоматизованого розподілу  судової справи між суддями від 04 березня 2021 року  та протоколами передачі справи раніше визначеному складу суду  від 18 березня 2021 року, від 22 березня 2021 року визначений склад колегії суддів: Головуючий суддя (суддя-доповідач) Ткаченко Т.Б., Барков В.М., Мальцева Є.Є.
                Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця Чепурного В.М., в особі представника Нелюба С.А., на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 15 березня 2021 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 25 березня 2021 року о 14-00 год.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 23 березня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами приватного виконавця Чепурного В.М., в особі представника ОСОБА_3 ,та ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , на додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24 березня 2021 року справу за апеляційними скаргами приватного виконавця Чепурного В.М., в особі представника ОСОБА_3 , та ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , на додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року призначено до розгляду у судовому засіданні на 25 березня 2021 року о 14-00 год.
               Протоколом повторного автоматизованого розподілу  судової справи між суддями від 02 квітня  2021 року  та протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду  від 02 квітня 2021 року визначений склад колегії суддів: Головуючий суддя (суддя-доповідач) Ткаченко Т.Б., Зайцева С.А., Мальцева Є.Є.

Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали апеляційні скарги
І Апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М., в особі представника ОСОБА_3 (далі – приватний виконавець Чепурний В.М.), на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року мотивована тим, що судом залишено поза увагою те, що постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року скасовано частково, а не повністю, тому приватний виконавець Чепурний В.М. не мав законних підстав для закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Судом безпідставно відхилено посилання приватного виконавця на постанову Верховного Суду від 09 липня 2019 року у справі № 910/15888/17, не наведено жодних аргументів нерелевантності вказаної постанови Верховного Суду, не вказано на конкретні обставини, які виключають застосування правового висновку ВС в даній справі. Вважає, що попри відмінності фактичних обставин справи, висновок ВС має бути врахований, оскільки  стосується правильного застосування п.5 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», який регулює питання закінчення виконавчого провадження у разі скасування або визнання нечинним рішення у повному обсязі, а не частково.
Судом не звернуто увагу на те, що мотивуючи свою скаргу, скаржник зазначає, що приватний виконавець Чепурний В.М. стягує з ОСОБА_1 ту ж саму суму, яку з неї стягнуто постановою суду апеляційної інстанції. Таким чином, боржник фактично визнає та не заперечує, що її зобов`язання перед ОСОБА_2 в сумі 720029,15 грн залишаються невиконаними.  
Вказує, що боржник за виконавчим провадженням має право звернутися до Селидівського міського суду Донецької області із заявою про визнання виконавчого листа частково таким, що не підлягає виконанню. На час звернення з апеляційною скаргою в суді першої інстанції перебуває на розгляді заява ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа частково таким, що не підлягає виконанню. Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання приватного виконавця та стягувача про зупинення розгляду справи за скаргою ОСОБА_1 до завершення розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Судом першої інстанції не зазначено жодного висновку щодо конкретних прав та законних інтересів ОСОБА_1 , які були порушені та/або яким завдано шкоду постановами приватного виконавця Чепурного В.М. 
Обґрунтовуючи законність оскаржуваних постанов та правомірність дій під час їх винесення, приватний виконавець вказує, що в мотивувальній частині постанови від 04 грудня 2020 року про виведення виконавчого провадження № 61554806 зі зведеного виконавчого провадження № 62022659 зазначено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Чепурного В.М. перебуває лише одне виконавче провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 суми боргу. Постанову про відкладення проведення виконавчих дій у ВП № 61554806 приватним виконавцем винесено у відповідності з приписами ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» з метою недопущення порушень прав учасників виконавчого провадження, у зв`язку із надходженням заяви стягувача про звернення до суду із заявою про визнання виконавчого листа частково таким, що не підлягає виконанню. Зазначена постанова вичерпала свою дію 17 грудня 2020 року, тому її скасування не впливає на права та законні інтереси боржника за виконавчим провадженням. Повідомленням-вимогою від 04 грудня 2020 року до ДП «СЕТАМ» про надання приватному виконавцю ОСОБА_6 доступу до лотів № 419511 він повідомив організатора торгів про те, що виконавче провадження № 61554806 передано йому для подальшого виконання, довів до відома необхідні постанови та у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 просив організатора торгів надати доступ до відповідних лотів. Означені дії мають технічний характер, торги з реалізації належного ОСОБА_1 майна не поновлювались. 
Вказує, що приватний виконавець, враховуючи різне тлумачення учасниками виконавчого провадження наслідків прийняття Донецьким апеляційним судом постанови від 26 листопада 2020 року, не вчиняв жодних активних заходів примусового виконання рішення, спрямованих на відчуження належного боржнику майна, відкладаючи проведення виконавчих дій. 
Зазначає, що приватний виконавець, враховуючи відсутність законодавчо передбаченої можливості закінчити виконавче провадження в разі часткового, а не повного скасування рішення суду, дотримався балансу між правами ті інтересами боржника і стягувача за виконавчим провадженням, утримався від прийняття процесуальних рішень, що мають незворотні наслідки, до вирішення судом справи щодо визнання виконавчого листа частково таким, що не підлягає виконанню. 
Також вказує, що орієнтовний розмір понесених приватним виконавцем Чепурним В.М. судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, складає 40000 грн, докази понесених витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у справі. 

ІІ  Апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М., в особі представника ОСОБА_3 (далі – приватний виконавець Чепурний В.М.), на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року мотивована тим, що суд першої інстанції не мав процесуальних підстав для прийняття до розгляду частини доказів, понесених ОСОБА_1 судових витрат, а саме: копії договору про надання правничої допомоги від 27 березня 2020 року та копії додаткової угоди від 07 грудня 2020 року, оскільки вказані докази були в розпорядженні ОСОБА_1 до подання скарги до суду, не існувало перешкод для їх подання до завершення судових дебатів.
Судом не враховано правовий висновок, викладений ВП ВС у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 524/4996/13-ц, відповідно до якого ЦПК України не передбачає можливості розгляду документів, поданих після процесуального строку. 
Також судом залишено поза увагою правовий висновок, викладений ВС у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18. ОСОБА_1 не надала детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом. Одним із додатків до заяви ОСОБА_1 є акт приймання-передачі наданих правових послуг від 26 січня 2021 року, який не може вважати необхідним розрахунком. 
Зазначає, що у пунктах 2 та 3 акту приймання – передачі наданих правових послуг від 26 січня 2021 року міститься найменування робіт (наданих послуг), які не належать до надання професійної правничої допомоги, а саме: надіслання учасникам провадження та суду скарги засобами поштового зв`язку та поштові витрати за надіслання учасникам провадження та суду скарги. Для виконання вказаних робіт наявність вищої освіти, а також свідоцтва про право на заняття  адвокатською діяльністю є необов`язковими. Виконання вказаних робіт (надання послуг) не належить до видів адвокатської  діяльності, а тому не можуть бути відшкодовані в якості витрат на професійну правничу допомогу. З аналогічних підстав не є самостійним видами адвокатської діяльності  виконані роботи (надані послуги), які визначені у пунктах 5 і 6 акту приймання-передачі наданих правових послуг: ознайомлення та вивчення відзиву на скаргу та ознайомлення і вивчення заяви про зупинення провадження у справі, які надійшли від представника приватного виконавця Чепурного В.М. – Нелюба С.А.
Вважає, що виділ вказаних дій адвоката Бойко О.І. у самостійні види виконаних робіт (наданих послуг) під час надання професійної правничої допомоги є складовою процесуальної тактики щодо штучного збільшення понесених ОСОБА_1 судових витрат з метою їх подальшого відшкодування. 
Вказує, що розмір решти виконаних адвокатом Бойко О.І. робіт (наданих послуг) не відповідає критеріям розумності і співмірності із складністю справи. 
Також судом безпідставно стягнуто з приватного виконавця Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 «гонорару успіху» її представника адвоката Бойко О.І., оскільки включення його до акту приймання-передавання наданих правових послуг від 26 січня 2021 року суперечить основним засадам здійснення правосуддя в Україні, актам цивільного законодавства. До аналогічного висновку прийшов ВС у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 462/9002/14-ц.
Крім того, судом не враховано висновки ВП ВС, викладені у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, відповідно до якої відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 

ІІІ Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року мотивована тим, що частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, судом не наведено жодних конкретних мотивів, якими керувався суд при визначені розміру судових витрат, які підлягають відшкодуванню.
Судом не враховано правовий висновок, викладений  у постановах ВС від 17 грудня 2020 року у справі № 911/3086/17, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19, відповідно до якого у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватись на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України, ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на не співмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.   

Відзив на апеляційні скарги

Відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу приватного виконавця Чепурного В.М. на ухвалу суду від 22 січня 2021 року.
ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , подано відзив на апеляційну скаргу приватного виконавця Чепурного В.М., в якому посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду, просила залишити без задоволення апеляційну скаргу, а ухвалу суду від 22 січня 2021 року без змін. Вважає безпідставним та необґрунтованим посилання приватного виконавця Чепурного В.М. на те, що він не мав законних підстав для закінчення виконавчого провадження № 61554809 на підставі пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року скасовано частково. Приватним виконавцем проігноровано зміст цих судових рішень та виконавчого документу, застосовуючи правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 09 липня 2019 року № 910/15888/17 у неподібних спірних правовідносинах. Подальше вчинення виконавчих дій приватним виконавцем, а саме: виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, відкладення проведення виконавчих дій, повідомлення про надання доступу до лотів, є такими, що порушують права чи інтереси особи, за захистом яких вона звернулась, тому підлягають скасуванню. Закінчення виконавчого провадження у встановлений  частиною 2 статті 39 Закону України  «Про виконавче провадження» в день ухвалення Донецьким апеляційним судом судового рішення по справі № 242/3822/19 або в день, коли виконавцю стало відомо про це судове рішення -  3 грудня 2020 року зумовлює неможливість вчинення будь-яких подальших виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61554806. Твердження апелянта про те, що виведення вказаного виконавчого провадження зі зведеного  є необхідною передумовою для закінчення виконавчого провадження не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки станом на 04 грудня 2020 року зведеного виконавчого провадження № 62022659 вже не існувало, а саме з 09 липня  2020 року, оскільки виконавче провадження № 62021731 було відкрито на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3831/19 у тій частині, яка скасована постановою Донецького апеляційного суду  від 18 червня 2020 року, та постановою приватного виконавця  виконавчого округу м.Києва Резнікова О.Г. від 09 липня 2020 року виконавче провадження № 62021731 закінчено. В наслідок вчинення приватним виконавцем Чепурним В.М. оскаржуваних за скаргою ОСОБА_1 бездіяльності, рішень та дій на даний час в примусовому порядку виконуються рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року в скасованій постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року  частині – в межах виконавчого провадження № 61554806, і постанова Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року – в межах виконавчого провадження № 64455797, відкритого 10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О. Вказує, що судові витрати складаються з витрат на правову (правничу) допомогу, яку надає адвокат Бойко О.І. в суді апеляційної інстанції, попередньо складають 20000 грн.     

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 242/3822/19, на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373, 50 грн.  У відомостях про прізвище ім`я по батькові боржника зазначено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
13 березня 2020 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. із заявою про примусове виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого Селидівським міським судом Донецької області від 05 березня 2020 року.
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 13 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61554806 за виконавчим листом № 242/3822/19, виданим 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373, 50 грн. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 13 березня 2020 року визначено суму основної винагороди, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 та складає 216 437,35 грн.  
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 17 березня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 2 381 532, 35 грн.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 17 березня 2020 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 2 381 532, 35 грн. 
Постановою від 18 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. було описано та накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) та на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка).
Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 19.03.2020 року здійснено опис та накладено арешт належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Rover», модель 216, 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .
Постановою від 19 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ТОВ «Інжирінговий центр «ЕКСКОН» для надання письмового висновку, звіту про експертну грошову оцінку арештованого майна (акт оцінки арештованого майна) з питань ринкової вартості арештованого майна.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 19 березня 2020 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 1422 грн. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 19 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. призначено суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 для надання письмового висновку, звіту про експертну грошову оцінку арештованого майна (акт оцінки арештованого майна) з питань ринкової вартості арештованого майна. 
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 19.03.2020 року легковий автомобіль марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , що належить боржнику ОСОБА_1 , оголошено у розшук.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 20 березня 2020 року, останнім здійснено опис та накладено арешт на автомобіль марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 . Відповідальним зберігачем автомобіля призначено ОСОБА_2 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 20 березня 2020 року відповідальним зберігачем автомобіля марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 призначено ОСОБА_8 .
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 20 березня 2020 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 2 381 532 грн. 35 коп.
Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_7 , вартість майна КТЗ марки «Rover», модель 216, 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 складає 64 821 грн. 65 коп.
Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ТОВ «Інжирінговий центр «ЕКСКОН», вартість 1/2 частки земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) складає 391 635 грн. 00 коп.
Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності – суб`єкта господарювання ТОВ «Інжирінговий центр «ЕКСКОН», вартість 1/2 частки земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) складає 391 635 грн. 00 коп.
Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна № 55523916 від 25.04.2018 року, автомобіль марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , зареєстровано у вказаному реєстрі на підставі Договору застави транспортного засобу від 25.04.2018 року. Обтяжувачем автомобіля є ПАТ «АБ «Укргазбанк». Вартість основного зобов`язання 862 400 грн. 00 коп.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 31 березня 2020 року призначено відповідальним зберігачем автомобіля марки «Rover», модель 216, 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 призначено ОСОБА_8 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 01 квітня 2020 року припинено розшук автомобіля марки «Subaru», 2018 року, білого кольору, номер кузова НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .
Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 01 квітня 2020 року внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження. 
Відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна від 03 квітня 2020 року, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Резніков О.Г. звернувся до ДП «Сетам» з метою реалізації арештованого нерухомого майна 1/2 частини земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0060, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, вартість, якого складає 391 635 грн. 00 коп.
Згідно заявки на реалізацію арештованого майна від 03 квітня 2020 року, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Резніков О.Г. звернувся до ДП «Сетам» з метою реалізації арештованого рухомого майна КТЗ марки «Rover», модель 216, 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , вартість, якого складає 64 821 грн. 65 коп.
Відповідно до заявки на реалізацію арештованого майна від 03 квітня 2020 року, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Резніков О.Г. звернувся до ДП «Сетам» з метою реалізації арештованого нерухомого майна 1/2 частки земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, вартість, якого складає 391 635 грн. 00 коп.
Відповідно до вимоги № 103 від 06 квітня 2020 року, направленої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г., останній просив боржника ОСОБА_1 або її представникам за довіреністю бути присутніми 13 квітня 2020 року о 10 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 та надати вільний доступ до квартири та розташованого в ній майна з метою звернення стягнення в рахунок погашення боргу згідно виконавчого документу.
Згідно акту приватного виконавця від 13 квітня 2020 року, при виході за адресою АДРЕСА_2 , боржником не надано вільний доступ до квартири та розташованого в ній майна з метою звернення стягнення в рахунок погашення боргу згідно вищевказаного виконавчого документу.
Відповідно до вимоги № 110 від 13 квітня 2020 року, направленої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г., останній просив боржника ОСОБА_1 або її представникам за довіреністю бути присутніми 21 квітня 2020 року о 17 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 та надати вільний доступ до квартири та розташованого в ній майна з метою звернення стягнення в рахунок погашення боргу згідно виконавчого документу.
Відповідно до вимоги № 111 від 13 квітня 2020 року, направленої приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г., останній просив боржника ОСОБА_1 надати документ на підтвердження застави майна, яке перебуває у квартирі за адресою АДРЕСА_2 .
Згідно акту приватного виконавця від 28 квітня 2020 року, при виході за адресою АДРЕСА_2 , боржником не надано вільний доступ до квартири та розташованого в ній майна з метою звернення стягнення в рахунок погашення боргу згідно вищевказаного виконавчого документу.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07 травня 2020 року визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 1184 грн. 89 коп.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07 травня 2020 року зупинено виконавче провадження № 61554806 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 03 вересня 2020 року передано виконавче провадження № 61554806 приватному виконавцю ОСОБА_6 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. від 03 вересня 2020 року прийнято виконавче провадження № 61554806.
Відповідно до заяви від 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 , яка зареєстрована приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чепурним В.М. 03 грудня 2020 року за вхідним № 564, ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Чепурного В.М. з клопотанням про закінчення виконавчого провадження № 61554806.
Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року – скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, а також судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики від 01 лютого 2010 року та 04 січня 2009 року, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року у розмірі 720 029 грн. 15 коп. У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 лютого 2010 року на суму 4500 та 28000 доларів США відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6793 грн. 13 коп. Поновлено дію рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у його не скасованій частині.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 04 грудня 2020 року виведено ВП № 61554806 із зведеного ВП № 62022656, яке веде приватний виконавець Резніков О.Г.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. від 04 грудня 2020 року, поновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. від 04 грудня 2020 року, відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп., до 17 грудня 2020 року.
Відповідно до повідомлення № 427 від 04 грудня 2020 року, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чепурний В.М. звернувся до ДП «Сетам» з наданням доступу до лотів № 419511, № 419511, через його особистий кабінет в СЕТАМ, шляхом виключення їх з особистого кабінету приватного виконавця Резнікова О.Г. та прийняти до відома та до виконання постанови приватного виконавця Чепурного В.П. від 04 грудня 2020 року про виведення виконавчого провадження із зведеного, про поновлення вчинення виконавчих дій, про відкладення проведення виконавчих дій. 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 21 грудня 2020 року, відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373 грн. 50 коп., до 04 січня 2021 року.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання суду апеляційної інстанції приватний виконавець Чепурний В.М. та стягувач ОСОБА_2 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (т.3 а.с.207, 211, 213, 217, 242). 

Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
             В апеляційному суді представник приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. – адвокат Нелюба С.А. надав пояснення аналогічні доводам апеляційних скарг на увалу суду першої інстанції від 22 січня 2021 року та на додаткову ухвалу від 18 лютого 2021 року,  заперечуючи проти апеляційної скарги заявника (боржника) ОСОБА_1 на додаткову ухвалу суду від 18 лютого 2021 року.
            У судовому засіданні ОСОБА_1   та її представник адвокат Бойко О.І. надали пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві на апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції від 22 січня 2021 року, підтримали доводи апеляційної скарги заявника (боржника) на додаткову ухвалу, просили її задовольнити, заперечували проти апеляційної скарги приватного виконавця Чепурного В.М. на додаткову ухвалу суду від 18 лютого 2021 року.
            Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. – адвоката Нелюба С.А., який просив задовольнити апеляційні скарги  приватного виконавця Чепурного В.М. на увалу суду першої інстанції від 22 січня 2021 року та на додаткову ухвалу від 18 лютого 2021 року, скасувати зазначені ухвали і відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , в особі її представника ОСОБА_4   на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця Чепурного В.М., заперечення  заявника (боржника) ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 , які просили апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. на увалу суду першої інстанції від 22 січня 2021 року залишити без задоволення, апеляційну скаргу заявника (боржника) ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4   на додаткову ухвалу від 18 лютого 2021 року задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви заявника (боржника) ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. підлягають залишенню без задоволення, апеляційна скарга заявника (боржника) ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4   на додаткову ухвалу від 18 лютого 2021 року підлягає частковому задоволенню, ухвала суду від 22 січня 2021 року підлягає залишенню без змін,  додаткова ухвала суду від 18 лютого 2021 року підлягає зміні, з наступних підстав.
            Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
            Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
             Оскаржена ухвала суду від 22 січня 2021 року  відповідає зазначеним вимогам закону повністю, додаткова ухвала суду від 18 лютого 2121 року - частково.
Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

У пункті 9 частини 2 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Згідно з статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження»  (далі – Закон № 1404-VІІІ)  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно частини 2 статті 4 Закон № 1404-VІІІ у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.
З пояснень заявника (боржника) ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_4 та представника приватного виконавця виконавчого округ м.Києва Чепурного В.М. – Нелюба С.А. вбачається, що на підставі рішення  Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373,50 грн. 
На виконання зазначеного рішення 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області було видано виконавчий лист № 242/3822/19. У відомостях про прізвище ім`я по батькові боржника зазначено боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 11, 12).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 13 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61554806 за виконавчим листом № 242/3822/19, виданим 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області, про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373,50 грн, в цій постанові боржником зазначена ОСОБА_1 (т. 1 а.с.13, 14).
Постановами приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 17 березня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 , на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, у сумі 2 381 532,35 грн (т.2 а.с. 22, 23, 25, 26)
Постановами від 18 березня 2020 року, від 19 березня 2020 року, від 20 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. було описано та накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0112, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка) та на 1/2 частку земельної ділянки за кадастровим номером 3210945600:01:082:0060, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, (присадибна ділянка), здійснено опис та накладено арешт належного ОСОБА_1 автомобіля марки «Rover», модель 216, 1995 року випуску, чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , описано та накладено арешт на автомобіль SUBARU OUTBACK, 2018 р.в., білого коліру, номер кузова НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 ,  накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 у межах звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у сумі 2 381 532,35 грн (т.2 а.с.33, 34, 36,37 57, 58, 69, 70).
07 травня 2020 року  від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про зупинення виконавчого провадження (т. 1 а.с.21, 22, т.2 а.с. 146, 147).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 07 травня 2020 року зупинено виконавче провадження № 61554806 з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області (т. 1 а.с.15, 16, т.2 а.с.127, 128).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. від 03 вересня 2020 року  відповідно до заяви стягувача передано виконавче провадження № 61554806 приватному виконавцю ОСОБА_6 (т. а.с.17, 18, т.2 а.с.156, 157).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 03 вересня 2020 року прийнято виконавче провадження № 61554806 (т.2 а.с.159, 160).
Постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року – скасовано в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики, а також судових витрат та ухвалено в цій частині нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики від 01 лютого 2010 року та 04 січня 2009 року, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 04 січня 2009 року у розмірі 720 029,15 грн.  У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 01 лютого 2010 року на суму 4500 та 28000 доларів США відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6793 грн. 13 коп. Поновлено дію рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у його не скасованій частині (т. 1 а.с. 23, 24 т.2 а.с.177,178).
Відповідно до заяви від 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 , яка зареєстрована приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Чепурним В.М. 03 грудня 2020 року за вхідним № 564, ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Чепурного В.М. з клопотанням про закінчення виконавчого провадження № 61554806 (т.2 а.с. 175, 176).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 04 грудня 2020 року виведено ВП № 61554806 із зведеного ВП № 62022656, яке веде приватний виконавець Резніков О.Г. (т.1 а.с. 29, 30, т.2 а.с.187,188).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурним В.М. від 04 грудня 2020 року, поновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373, 50 грн (т. 1 а.с.27, 28, т.2 а.с.190, 191).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 04 грудня 2020 року, відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373,50 грн. до 17 грудня 2020 року (т.1 а.с.31, 32 т.2 а.с.193, 194).
Відповідно до повідомлення № 427 від 04 грудня 2020 року, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Чепурний В.М. звернувся до ДП «Сетам» з наданням доступу до лотів № 419511, № 419511, через його особистий кабінет в СЕТАМ, шляхом виключення їх з особистого кабінету приватного виконавця Резнікова О.Г. та прийняти до відома та до виконання постанови приватного виконавця Чепурного В.П. від 04 грудня 2020 року про виведення виконавчого провадження із зведеного, про поновлення вчинення виконавчих дій, про відкладення проведення виконавчих дій (т. 1 а.с.33, 34, т.2 а.с.195, 196). 
Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. від 21 грудня 2020 року відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 242/3822/19, виданого 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373,50 грн, до 04 січня 2021 року (т.2 а.с.200, 201).

       Згідно пункту 5 частини 1  статті 39 закону № 1404-VІІІ виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
               За положеннями частини 2 цієї статті, постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
       У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження (частина 1 статті 40 Закону №1404-VІІІ).
   Як вбачається з матеріалів справи у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. перебуває  один виконавчий документ, який підлягав виконанню у межах частини рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року, яка на час звернення заявника ОСОБА_1   зі скаргою на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця  була скасована постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року. Зазначені обставини не заперечував в суді представник приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М. – Нелюба С.А.
   Отже, враховуючи ті обставини, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М. перебуває виконавчий лист № 242/3822/19, виданий 05 березня 2020 року Селидівським міським судом Донецької області на виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області  від 27 грудня 2019 року про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, на виконання якого були надані розписки від 04 січня 2009 року та 01 лютого 2010 року, у розмірі 2 164 373, 50 грн (справа № 242/3822/19),  в якому боржником зазначена тільки ОСОБА_1 , яке скасовано на підставі постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року повністю в тій частині, на підставі якої відбувається стягнення боргу з заявника ОСОБА_1 у рамках виконавчого провадження № 61554806, та ухвалено нове судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу за договором позики від 04 січня 2009 року в розмірі 720029,15 грн, відмовив у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_2   до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики від 01 лютого 2010 року  на  суму 4500 та 28   доларів США, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Чепурний В.М.  повинен був, відповідно до положень пункту 5 частини 1 статті 39, частини 1 статті 40  Закону №1404-VІІІ, закінчити виконавче провадження, зняти арешт, накладений на майно (кошти) боржника ОСОБА_1 , виключити відомості про останню, як боржника, з Єдиного реєстру боржників, скасувати інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також провести інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
            Тобто, постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року не змінювалось рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року відносно вимог до ОСОБА_1 , а повністю скасовано зазначене рішення суду першої інстанції щодо заявлених позовних вимог  до неї та ухвалено нове.
    Оскільки рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19 щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 скасовано повністю воно в будь-якому випадку виконанню не підлягає.
     Зазначений висновок також підтверджується тими обставинами, що на виконання постанови Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі № 242/3822/19 08 лютого 2021 року  виданий виконавчий лист та за заявою стягувача ОСОБА_2 постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Чучковим М.О.  від 10 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження № 64455797 (т.3 а.с. 192 – 197).
      Про скасування апеляційним судом рішення Селидівського міського суду Донецької області  від 27 грудня 2019 руку в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики, судових витрат та ухвалення нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 04 січня 2009 року в розмірі 720029,15 грн, ОСОБА_1 довела до відома приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Чепурного В.М. заявою від 02 грудня 2020 року та зареєстрованою останнім 03 грудня 2020 року, який у порушення частини 2 статті 39 Закону №1404-VІІІ не виніс постанову про закінчення виконавчого провадження та не здійснив відповідних дій у зв`язку з закінченням виконавчого провадження.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції,  відповідно до якого скасування апеляційним судом рішення Селидівського міського суду Донецької області  від 27 грудня 2019 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики, на підставі якого видано виконавчий лист 05 березня 2020 року, за яким відкрито виконавче провадження 61554806, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі  пункту 5 частині 1 статті 39 Закону №1404-VІІІ.
  Зазначеного правового висновку дійшов Верховний  Суд у постанові від 16 січня 2018 року  у справі № 755/15479/14-ц, зазначив, що згідно з пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження. У зв`язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред`явлено  до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання  виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку має бути закінчене.
            Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
              Судом першої інстанції при розгляді даної справи обгрунтовано не прийнято до уваги доводи приватного виконавця Чепурного В.М. щодо необхідності застосування до спірних вимог правового висновку, зробленого Верховним Судом в постанові від 09 липня 2019 року у справі № 910/15888/17, відповідно до якого положення пункту 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» регулюють питання закінчення виконавчого провадження у разі скасування або визнання нечинним рішення у повному обсязі, а  не частково, та дійшов правильного висновку, що вказана справа не є подібною до спірних правовідносин, які розглядаються у даній справі.
              Зміст правовідносин у справі № 910/15888/17 інший, ніж у справі, що розглядається за скаргою ОСОБА_1 . У вказаній справі було ухвалено судове рішення тільки щодо одного боржника про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка складалась з заборгованості за кредитом, за процентами та пені.  За наслідками розгляду касаційної скарги були скасовані рішення першої та апеляційної інстанції в частині стягнення заборгованості за процентами, пені, та справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В частині стягнення заборгованості за кредитом залишено без змін.
               Отже, у наведеній  вище справі Верховний Суд  фактично змінив розмір заборгованості з єдиного боржника у справі, стягнення якої  мало відбуватись на підставі того ж самого рішення суду першої інстанції, на виконання якого було відкрито виконавче провадження, а не скасовував судові рішення першої та апеляційної інстанції повністю та не ухвалював своє рішення щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.
               У даній справі за скаргою ОСОБА_1 , рішення суду першої інстанції щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договорами позики, яке знаходилось на виконанні у приватного виконавця Чепурного В.М., було скасовано судом апеляційної інстанції повністю, та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .
              Колегією суддів відхиляються і доводи апеляційної скарги приватного виконавця Чепурного В.М. щодо відсутності порушення прав  ОСОБА_1 оскаржуваними його рішеннями та діями в  межах виконавчого провадження № 61554806, а саме винесення постанов від 04 грудня 2020 року: про виведення виконавчого провадження № 61554806 зі зведеного виконавчого провадження № 62022659; про відкладення проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні; повідомлення-вимоги до ДП «СЕТАМ» про надання приватному виконавцю виконавчого округу м.Києва Чепурному В.М. доступу до лотів № 416511.
      Зазначені вимоги скарги ОСОБА_1   є похідними від вимоги скарги щодо визнання неправомірною бездіяльності приватного виконавця Чепурного В.М., яка полягає у невинесені ним постанови про закінчення виконавчого провадження № 61554806.
               Закінчення виконавчого провадження № 61554806 у встановлений частиною 2 статті 39 Закону  №1404-VІІІ строк, в день, коли  виконавцю стало відомо  про це судове рішення – 03 грудня 2020 року, зумовлює неможливість вчинення будь-яких подальших виконавчих дій у виконавчому провадженні № 61554806, направлених на виконання судового рішення, яке  відносно ОСОБА_1 було скасовано повністю.
               Більш того, доводи апеляційної скарги про те, що виведення 04 грудня 2020 року виконавчого провадження № 61554806 зі зведеного виконавчого провадження № 62022659 є необхідною передумовою для закінчення виконавчого провадження № 61554806 не відповідають обставинам справи, оскільки станом на 04 грудня 2020 року зведеного виконавчого провадження № 62022659 вже не існувало, про що також пояснив в апеляційному суді представник приватного виконавця Чепурного В.М. – Нелюба С.А.
            Починаючи з 09 липня 2020 року на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Резнікова О.Г. перебувало тільки одне судове рішення про стягнення коштів з боржника ОСОБА_1 – рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі 242/2822/19.
     Отже, відповідно до положень статті 30 Закону №1404-VІІІ виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі 242/2822/19 здійснювалось не в рамках зведеного виконавчого провадження № 62022659, а в рамках одного виконавчого провадження № 61554806. А відтак, оскаржувана постанова від 04 грудня 2020 року про виведення виконавчого провадження № 61554806 зі зведеного виконавчого провадження № 62022659 є незаконною. 
     Внаслідок допущення приватним виконавцем Чепурним В.М. оскаржуваних за скаргою ОСОБА_1 бездіяльності, вчинення ним рішень та дій на даний час в примусовому порядку виконуються як рішення Селидівського міського суду  Донецької області від 27 грудня 2019 року  в  скасованій постановою Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року частині, а саме в межах виконавчого провадження № 61554806, відкритого 13 березня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Резніковим О.Г. та постанова Донецького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року в межах виконавчого провадження № 64455797, відкритого 10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Чучковим М.О.
      До цього часу на всі рахунки та майно ОСОБА_1 залишається накладеним арешт в межах всієї суми, яка підлягала стягненню за скасованим 26 листопада 2020 року рішенням Селидівського  міського суду Донецької області  від 27 грудня 2019 року у справі № 242/2822/19, а саме в межах суми 2164373,50 грн та відповідних основної винагороди та витрат на проведення виконавчих дій, чим також порушуються права ОСОБА_1 .

      Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов  правильного та обгрунтованого висновку про те, що виконавче провадження має бути закінчено приватним виконавцем Чепурним В.М., та  про те, що  після закінчення  виконавчого провадження, ніяких дій щодо виконання судового рішення, яке було скасовано, проводитися не  може. Подальше вчинення виконавчих дій  приватного виконавця, шляхом виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, відкладення проведення виконавчих дій, повідомлення про надання доступу до лотів, є таким, що порушують права та інтереси ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду. 
      Таким чином, доводи апеляційної скарги  приватного виконавця Чепурного В.М. на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року  не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовані викладені в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення. При вирішенні даної справи судом першої інстанції  правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосований закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи  та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам. 
      Щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу.
               Переглядаючи додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року  за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 в особі представника – адвоката Бойко О.І. та приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Чепурного В.М. в особі представника – адвоката  Нелюба С.А., колегія суддів виходить з наступного.

             Відповідно до вимог статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

             Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

             Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
           Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
          Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
            Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

            Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

             Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 

            Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

            Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

     Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
     У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
     Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

     Звертаючись 13 грудня 2020 року зі скаргою на бездіяльність, дії та  рішення приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 61554806 з примусового виконання Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі 242/3822/19, ОСОБА_1 , в особі представника – адвоката Бойко О.І., зазначила, що судові витрати складаються з витрат на правову (правничу) допомогу, яку надає адвокат Бойко О.І., та попередньо складаюсь 40 000 грн (т.1 а.с.1- 9).

  27 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з приватного виконавця Чепурного В.М. на її користь  відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у сумі 28467,68 грн, посилаючись на те, фактичний розмір понесених нею судових витрат у зв`язку з розглядом  вказаної вище  скарги склав 33584,60 грн, у тому числі  гонорар успіху пропорційно розміру задоволених вимог скарги у сумі 8000 грн. Виходячи з пропорційності задоволених судом вимог скарги  відшкодуванню ОСОБА_1 підлягають судові витрати, які складаються з: 20467,68 грн  - 80% від 25584,60 грн – вартості наданих ОСОБА_1 правових послуг та понесених Адвокатським бюро «Олексія Бойко» витрат, зазначених у пунктах 1-9 Акту приймання – передачі правових послуг від 26 січня 2021 року, та 8000 грн – гонорару успіху, який розрахований у пункті 10 Акту приймання-передачі правових послуг від 26 січня 2021 року пропорційно  розміру задоволених вимог скарги. (т.3 а.с.51 – 55). 

Додатковою ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення в частині стягнення судових витрат по цивільній справі № 242/3822/19 за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бойко О.І., на неправомірні дії та постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. у виконавчому провадженні № 61554806 з примусового виконання рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2019 року у справі № 242/3822/19, заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 , приватний виконавець Чепурний В.М. задоволено частково.
Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді професійної правничої допомоги у розмірі 13000 грн.
В іншій частині понесення ОСОБА_1 судових витрат у вигляді правничої допомоги відмовлено. 

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з приватного виконавця Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених у даній справі судових витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 13000 грн, виходячи з принципів реальності, розумності та справедливості, приймаючи до уваги виконані адвокатом послуги, їх вид та час, витрачений адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, її складність та тривалість. 

            З таким висновком погодитися не можливо повністю враховуючи наступне.

            З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів заявника під час судового розгляду справи судом здійснював адвокат Бойко О.І., який на підтвердження повноважень представника надав суду ордер на надання правової допомоги серії АІ № 1074274 від 27 березня 2020 року, в якому зазначено, що надання правничої допомоги ОСОБА_1 здійснюється  на підставі договору про надання правової допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року (т.1 а.с.10).
            Таким чином, повноваження адвоката Бойко О.І., як представника заявника, підтверджені в порядку, встановленому чинним цивільним процесуальним законодавством, ордером. Подання суду інших документів з цією метою не передбачено.
            Наявні у справі документи безперечно свідчать про те, що ОСОБА_4 брав участь у розгляді справи як адвокат на підставі договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року, укладеного з заявником ОСОБА_1 .

На підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, заявник надала: договір про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року, укладений між Адвокатським бюро «Олексія Бойко», в особі адвоката Бойко О.І. та Бойко Н.В.; додаткову угоду № 3822/2 від 07 грудня 2020 року до Договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року; акт приймання-передачі наданих правових послуг від 26.01.2021 року, відповідно до якого адвокат Бойко О.І. виконав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла зазначені в ньому види робіт та їх вартість (т.3 а.с.56 -62). 
Враховуючи ті обставини, що матеріалами справи беззаперечно підтверджується факт надання адвокатом Бойко О.І. правничої допомоги заявнику, в своїй скарзі ОСОБА_1 зазначала орієнтовну суму витрат на правничу допомогу, яку надає ОСОБА_4 у розмірі 40000 грн, в прохальній частині скарги просила вирішити питання про розподілу судових витрат відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, про що заявляла в суді до закінчення дебатів при розгляді скарги на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги приватного виконавця Чепурного В.М.  в частині не зазначення ОСОБА_1 поважності причин надати копії наведених вище  договору про надання правничої допомоги та додаткової угоди до нього.

Відповідно до квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.1994746174.1 від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 сплатила на користь Адвокатського бюро «Олексія Бойко» 33584,60 грн, призначення платежу - оплата правничої допомоги згідно додаткової угоди № 3822/2 від 07 грудня 2020 року до договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року (т.3 а.с.63).

Відповідно до Акту приймання-передачі наданих правових послуг від 26 січня 2021 року адвокат ОСОБА_4 виконав, а клієнт ОСОБА_1 прийняла  наступні види робіт: підготовка, оформлення та направлення скарги на неправомірні дії та постанови приватного виконавця у виконавчому провадженні ВП № 61554806 - 15000 грн; надіслання учасникам провадження та суду скарги засобами зв`язку 500 грн; поштові витрати 84,60 грн; підготовка та складання, оформлення та направлення суду шляхом подачі електронними засобами зв`язку клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеконференції 1000 грн; ознайомлення і вивчення відзиву на скаргу, що надійшла від представника приватного виконавця 2000 грн; ознайомлення та вивчення заяви представника приватного виконавця про зупинення провадження; підготовка, складання, оформлення та направлення суду шляхом подачі електронними засобами зв`язку додаткових пояснень до скарги 2000 грн; підготовка, складання, оформлення та направлення суду шляхом подачі електронними засобами зв`язку заперечень на заяву про зупинення провадження у справі 1000 грн; участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 2000 грн, гонорар успіху 8000 грн. Всього у сумі 33584 грн 60 коп. без ПДВ, який клієнт зобов`язаний сплатити протягом трьох календарних днів з моменту підписання сторонами акту (т.3 а.с.61, 62).

             Згідно із статею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
            За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
            Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
            Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
             У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
            Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
            За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 5 липня 2012 року № 5076-VI«Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
            Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
            Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
           Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
           Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
            При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
            Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно -виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
           Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
            Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
           Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
           Тож, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
             Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
            Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
            Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
             Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
           У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
           З дослідженого Акту приймання-передачі наданих правових послуг від 26 січня 2021 року вбачається, що до наданих  правових  послуг сторонами включено надіслання  учасникам провадження та суду скарги засобами  поштового зв`язку  та поштові витрати на суму 584 грн, які відповідно до  частини 3 статті 133 ЦПК України відносяться до іншого виду витрат, про стягнення яких заявником не заявлялось, а не до витрат на професійну правничу допомогу, тому при вирішенні питання про відшкодування  понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, не можуть бути прийняті до уваги.
      Відповідно до статті 43 ЦПК України  учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
      При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). 

       Враховуючи наведені вище норми цивільного процесуального законодавства, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги приватного виконавця Чепурного В.М. щодо  безпідставного включення до акту таких видів наданої правової допомоги, як ознайомлення і вивчення відзиву на скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність, дії та рішення приватного виконавця , ознайомлення та вивчення заяви про зупинення провадження у справі, підготовка, складання, оформлення  та направлення суду додаткових пояснень на скаргу та  на заяву про зупинення провадження у справі.
             З  Акту приймання – передачі наданих правових послуг  від 26 січня 2021 року вбачається, що в ньому відображені перелік наданих адвокатом послуг, витрачений адвокатом час, а також вартість послуг, розмір яких узгоджується з положеннями вартості робіт, визначеними сторонами  у додатковій угоді  № 3822/2 від 07 грудня 2020 року. Колегія суддів вважає, що вказаний акт містять детальний опис робіт, виконаний адвокатом, в ньому визначено час по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги, розмір гонорару. 
              За таких обставин, колегія суддів відхиляє аргумент скарги приватного виконавця Чепурного В.М.  про те, що судом проігноровано правовий висновок Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18. При цьому, необхідно звернути увагу на те, що у зазначеній справі Верховним Судом не було зроблено правового висновку, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, необхідно враховувати при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
             Колегія суддів відхиляє аргумент апеляційної скарги приватного виконавця  Чепурного В.М. щодо неспівмірності  понесених  заявником ОСОБА_1 витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у даній справі, оскільки ним не надано жодного доказу на обгрунтування невідповідності заявлених витрат, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України, критеріям.
           Колегія суддів не може погодитися з доводами  апеляційної скарги приватного виконавця Чепурного В.М. відносно безпідставності  вимог заявника ОСОБА_1 щодо стягнення на її користь «гонорару успіху», обґрунтовуючи свої заперечення тим, що «гонорар успіху» за  своїм змістом і правовою природою така винагорода не є ціною договору у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону  України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Досягнення певного результату, а саме прийняття судом рішення на користь ОСОБА_1 , виходить за межі предмету договору, яким є лише надання юридичних послуг.
             Згідно пункту 3.1., 3.2. Договору 03-1/20 про надання правничої допомоги від 27 березня 2020 року загальна вартість правничої допомоги, наданої за цим Договором, Сторонами не обмежуються та складається з ціни (вартості) усіх правових послуг, наданих Адвокатським бюро, гонорару успіху та додаткових витрат, понесених Адвокатським бюро (Адвокатом) у зв`язку з наданням правничої  допомоги. Ціна (вартість) правових послуг, що надаються Адвокатським бюро за цим  Договором та порядок їх оплати визначаються Додатковими угодами до даного Договору, які є його невід`ємною частиною.
             Відповідно до пункту 1.1. Додаткової угоди № 3822/2 від 07 грудня 2020 року до Договору про надання правничої допомоги № 03-1/20 від 27 березня 2020 року  порядок обчислення ціни (вартості) правових послуг (гонорару) визначається виходячи із реального обсягу наданих послуг та погодженого сторонами- пропорційно розміру задоволених  фіксованого розміру гонорару за кожен вид таких послуг, зокрема, гонорар успіху – пропорційно розміру задоволених вимог скарги у відношенні до 10000 грн.
           Отже, за умовами наведених вище пунктів Договору 03-1/20 про надання правничої допомоги від 27 березня 2020 року та Додаткової угоди № 3822/ від 07 грудня 2020 року до нього, гонорар успіху сплачується ОСОБА_1 пропорційно розміру задоволених вимог.
             Заявлена вимога обумовлена необхідністю вирішити питання про розподіл сплачених заявником судових витрат (визначених як професійна правнича допомога), що відповідно до статтей 133, 137, 141, 270 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами.
           Відповідна сума була обумовлена сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат. Доводів та доказів нерозумності цих витрат, їх неспівмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача приватним виконавчем Чепурним В.М. не наведено. При цьому загальна сума витрат на адвокатські послуги, передбачена договором, складає 33 000 грн, що не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару.
             Вирішуючи вимогу про стягнення з приватного виконавця Чепурного В.М. на користь ОСОБА_1 «гонорару успіху», який остання просила стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, колегія суддів застосовує правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду  у постанові від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18. 
             Обгрунтовуючи  загальний розмір судових витрат 13000 грн, які за висновком суду першої інстанції  підлягають стягненню з приватного виконавця Чепурного В.М. в рахунок відшкодування на користь заявника ОСОБА_1 понесених у даній справі витрат на професійну правничу допомогу, суд послався на правові позиції, викладені в додатковій постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15, постанова Верховного Суду від 11 червня 2020 року в справі № 821/227/17, від 09 червня 2020 року в справі  466/9758/16, від 15 квітня 2020 року  в справі № 199/3939/18, та у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти  Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96)  зазначив про те, що керувався принципами реальності, розумності та справедливості, прийняв до уваги виконані адвокатом послуг, значення справи для сторін, її складність та тривалість, врахував, що вимоги скаржника задоволені частково, не навів при цьому конкретних мотивів, якими керувався при визначенні розміру судових витрат, які  підлягають відшкодуванню. 
             При цьому судом першої інстанції не зазначено, на підставі яких саме наданих приватним виконавцем  Чепурним В.М. доказів суд дійшов висновку про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
             З урахуванням наведеного вище, додаткова ухвала суду першої інстанції підлягає зміні.

            Приймаючи до уваги виконані адвокатом послуги, час, витрачений на виконання робіт, обсяг наданих послуг, складність справи, на підставі поданих письмових та належних доказів, з урахуванням доводів апеляційної скарги приватного виконавця  Чепірного В.М. про неспівмірність витрат, без будь-якого доведення ним неспівмірності витрат, апеляційний суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності, а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, з огляду на умови договору про надання правничої допомоги, враховуючи складання і підписання процесуальних документів в інтересах заявника ОСОБА_1 , враховуючи, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу є реальними, підтвердженими матеріалами справи з детальним описом виконаних робіт, відображеним в Акті приймання-передачі наданих правових послуг, виходячи з пропорційності  задоволених судом вимог скарги, який  складає 68 % (вирахований виходячи від кількості заявлених та задоволених вимог) ,   дійшов висновку про доведеність заявником ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 22791 грн (33584,60 грн  х 68 : 100), який підлягає стягненню  на користь останньої з приватного виконавця Чепурного В.М.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

       Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М., в особі представника ОСОБА_3 , на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року  підлягає залишенню без задоволення, а зазначена ухвала  суду – залишенню без змін.

Апеляційна скарга приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного В.М., в особі представника ОСОБА_3 на додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року  підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , підлягає частковому задоволенню. Додаткова ухвала Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року  підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

                                           П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича, в особі представника Нелюба Сергія Анатолійовича, залишити без задоволення.
Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 22 січня 2021 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича, в особі представника Нелюба Сергія Анатолійовича на додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , задовольнити частково. 
Додаткову ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 18 лютого 2021 року змінити.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Чепурного Віталія Миколайовича (юридична адреса: 03110 м.Київ, вулиця Преображенська, 23, офіс 32) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою у розмірі 22 791 (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто одну) гривню.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 13 квітня 2021 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      С.А.Зайцева 

      Є.Є.Мальцева