УХВАЛА  
 
25 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 372/322/17
провадження № 61-20297св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя - доповідач) Дундар І. О., Краснощокова Є. В.,
 
учасники справи:
 
за первісним позовом
позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
 
за зустрічним позовом
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк»,
третя особа - ОСОБА_2 ,
провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 про розірвання договору за касаційними скаргами Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року в складі судді Зінченко О. М. та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Лівінського С. В., Березовенко Р. В., Сержанюка А. С.,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь  суму боргу в розмірі 113 305, 85 доларів США заборгованості по кредиту і процентам, та 526 641, 79 грн пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентами.
ОСОБА_1 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «УкрСиббанк», в якому просив розірвати договір про надання споживчого кредиту з правилами № 11400863000 від 03 жовтня 2008 року, а також додаткову угоду №1 до нього, укладені між ним та ПАТ «УкрСиббанк».
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року     в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року вказане рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, викладено її в редакції постанови. У решті рішення суду залишено без змін.
У листопаді 2019 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення первісного позову.
Ухвалою Верховного Суду від 11 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою АТ «УкрСиббанк» та витребувано її матеріали з Обухівського районного суду Київської області.
02 січня 2020 року справа № 372/322/17 надійшла до Верховного Суду.
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року та просив 
В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилався на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначав, що суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України). Також вказував, що підставою касаційного оскарження судових рішень у справі є відсутність  висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України). Окрім того оскаржив судові рішення з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 16 листопада 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною п`ятою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку. Про призначення справи до судового розгляду постановляється ухвала, яка підписується всім складом суду.
 
Виходячи з викладеного, зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, справу слід призначити до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції                 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Враховуючи категорію і складність справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду колегією у складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 34, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - ОСОБА_2 про розірвання договору за касаційними скаргами Акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 12 липня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 жовтня 2019 року призначити до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков