13.04.21
22-ц/812/662/21
Провадження № 22-ц/812/662/2 Головуючий суду першої інстанції Шикеря І.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2021 року               м. Миколаїв Справа № 484/2948/20
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М., 
із секретарем судового засідання - Горенко Ю.В.,
без участі сторін, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких») на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Шикері І.А., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складений 28 січня 2021 року за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки,
В С Т А Н О В И В:
07 вересня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив в подальшому, до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної ділянки. 
Доводи позову обґрунтовано тим, що на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року йому в порядку спадкування за законом належить земельні ділянки розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області: площею 2,5906 га кадастровий номер 4825481800:01:000:1355; площею 0,034 га кадастровий номер 4825481800:01:000:1357; площею 6,2717 га кадастровий номер 4825481800:01:000:1354; площею 0,5548 га кадастровий номер 4825481800:01:000:1356.
Раніше зазначені земельні ділянки належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди двох земельних часток (паїв) в розмірі 4, 78 га кожна терміном з 01 січня 2010 року до 31 грудня 2059 року.
Після отримання земельних ділянок у спадщину і документів про виділ цих земельних ділянок на місцевості, він повідомив ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про зміну власника землі та підстав набуття права власності на них і запропонував розірвати раніше укладений договір оренди.
Однак у відповідь йому було повідомлено про те, що землю ТОВ «Агрофірма Корнацьких» придбала і повертати не має наміру.
Крім того, протягом тривалого часу, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не сплачує орендну плату, передбачену договором.
З огляду на ці обставини він змушений звертатись до суду з позовом про розірвання договору оренди, оскільки маючи у власності майже 10 га землі він не отримує ніякої орендної плати від відповідача, який цією землею користується.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди земельної частки/паю укладений 28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» терміном на п`ятдесят років.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2021 року позов задоволено.
Розірвано договір оренди земельної частки (паю) укладений 28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», терміном на п`ятдесят років. Також розподілено судові витрати.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем порушені умови договору оренди земельної частки (паю) щодо виплати орендної плати, які є істотними, оскільки позивач внаслідок такого порушення значною мірою позбавлявся того, на що має право за законом, а тому вимоги позову підлягають задоволенню.
Не погодившись з таким рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» оскаржило його в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що розірвання договору оренди має місце лише у разі систематичної несплати орендної плати за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 закону «Про оренду землі».У даній справі має місце затримка у виплаті орендної плати.
Після набуття позивачем права власності на земельну ділянку, протягом одного місяця він належним чином не повідомив відповідача про зміну власника земельної ділянки, як того вимагають положення статті 148-1 Земельного кодексу України.
Крім цього слід урахувати вимоги податкового законодавства та правила бухгалтерського обліку, згідно з якими відсутні підстави для нарахування та сплати орендної плати та податку на доходи фізичних осіб стосовно особи, яка не є стороною договору, та ідентифікаційний код якої невідомий.
Оскільки позивач не повідомив свій ідентифікаційний код, то виплатити йому будь-яку грошову винагороду технічно і юридично є неможливим.
У позивача виникло право вимоги щодо своїх прав в тому числі і отримання орендної плати лише з 08 квітня 2020 року з моменту державної реєстрації права власності на земельні ділянки. 
Враховуючи момент виникнення у позивача права на одержання орендної плати (що мало місце у 2020 році) порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 26 грудня 2020 року. При цьому, орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк, адже за відсутності у орендаря даних про нового власника земельної ділянки сплатити її до кінця попередніх років на користь позивача ТОВ «Агрофірма Корнацьких» фактично можливості не мало.
Ураховуючи викладене, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не було допущено порушення його обов`язку по сплаті орендної плати стосовно її строків, що не дозволяє прийти до висновку про наявність систематичного порушення такого обов`язку, що у свою чергу, давало б підстави для розірвання договору оренди землі.
Проте, судом першої інстанції не було надано належної оцінки даним фактам, що вплинуло на ухвалення необґрунтованого рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач доводи апеляційної скарги не визнав, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.
Сторони повідомлені про дату та час розгляду справи відповідно до вимог цивільного законодавства, проте в судове засідання не з`явилися, позивач про причини неявки суду не повідомив, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» просило розгляд апеляційної скарги здійснити без їх участі. З огляду на наведене та приписи частини 2 статті 272 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за наявними в ній доказами без участі сторін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 2 статті 367 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом було встановлено, що 28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди земельної частки (паю) (далі -Договір), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в оренду 2 земельні частки (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових га кожна, вартістю 40392 грн 33 коп. кожна, які розміщені в межах земельної ділянки закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких». Земельна частка (пай) передається в оренду для сільськогосподарських потреб. За користування вказаною в договорі земельною часткою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3% від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем в користування Орендарю, що в грошовому вигляді складає 1 211 гр. 77 коп. Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніш як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі, договір укладено на 50 років, початок дії 01 січня 2010 року, закінчення 31 грудня 2059 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, залишивши за життя заповіт на все своє майно на користь позивача.
Відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року, за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на земельну частку (пай) розміром 4,78 га, згідно сертифікатів на земельну частку (пай) № 0035562 та № 0035561, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. 
За інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку 08 квітня 2020 року було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельні ділянки з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1354, 4825481800:01:000:1355, 4825481800:01:000:1356 та 4825481800:01:000:1357. 
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Як встановлено, умовами взаємно погодженого Договору передбачено обов`язок орендаря - ТОВ «Агрофірма Корнацьких» протягом терміну дії договору ( з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2059 року) щороку не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі, виплачувати орендодавцю орендну плату. 
При цьому умовами договору передбачено, що сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього Договору в односторонньому порядку.
У разі переходу права власності до інших осіб Договір оренди зберігає чинність для нового власника.
У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної Орендодавцю земельної частки (паю) цей Договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладення сторонами договору оренди землі відповідно до виданого Орендодавцю державного акту на право власності на землю.
Судовим рішенням від 26 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а після її смерті відкрилася спадщина, до якої увійшли й права на земельні частки (пай), що були предметом Договору. Спадкодавець за життя заповіла все своє майно за заповітом позивачу, який прийняв спадщину. Цим рішенням за позивачем визнано право власності на земельні частки (пай), що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 . Отже до позивача перейшли всі права та обов`язки орендодавця, що належали ОСОБА_2 на момент її смерті і не припинилися внаслідок смерті. 
З огляду на це саме з часу відкриття спадщини до позивача перейшли права та обов`язки за Договором, зокрема право на отримання орендної плати. 
Проте як встановлено з 26 грудня 2012 року по 26 грудня 2019 року орендна плата, що була встановлена Договором, позивачу не була виплачена. 
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (стаття 611 ЦК України).
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (стаття 32 Закону України «Про оренду землі»).
Стаття 141 ЗК України визначає підстави припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, такою підставою відповідно до пункту «д» частини першої цієї статті є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки, дана обставина може бути підставою для розірвання такого договору.
Крім того, згідно із частиною 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа.
Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16. 
Як встановлено не виплата орендної плати мала місце у період 2012 - 2019 років, отже така несплата орендної плати носить систематичний характер, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди.
Доводи апеляційної скарги про те, що у позивача виникло право вимоги щодо своїх прав на отримання орендної плати лише з часу державної реєстрації права власності на земельні ділянки, у зв`язку з чим порушення строків сплати орендної плати буде у разі її невнесення орендарем до 26 грудня 2020 року, а орендна плата за попередні роки також має бути сплачена у вказаний строк є безпідставними та такими, що не відповідають умовам Договору та вимогам закону з огляду на таке.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 48 цього Кодексу) (частина 2 статті 1220 ЦК України).
За приписами частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 
Отже позивач, як спадкоємець після смерті  ОСОБА_2 , мав право на отримання орендної плати за вказаним Договором саме з 28 серпня 2012 року.
Відсутність вимоги спадкоємця щодо виплати орендної плати не звільняє орендаря від виконання зобов`язання щодо обов`язку виплати орендної плати.
Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
Якщо місце зобов`язання не встановлено в договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитор є юридична особа, - за її місцем знаходження на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходження) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання ( пункт 4 частина 1 стаття 532 ЦК України).
В узгодженому Договорі місце виконання орендарем грошового зобов`язання по внесенню орендодавцю орендної плати не встановлено, а тому воно має виконуватися відповідно до пункту 4 частини 1 статті 532 ЦК України за місцем проживання орендодавця.
Крім того, за умовами договору оренди землі та наведеними нормами права здійснювати платіж за користування земельною ділянкою позивача це обов`язок товариства, а також відповідно до вимог частини 1 статті 537 ЦК України товариство мало можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів на депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо не знало куди або кому відправляти кошти на виконання договірного зобов`язання. 
Отже, відсутність своєї вини в порушенні зобов`язання щодо виплати орендної плати позивачу за 2012-2019 роки ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не доведено відповідними доказами.
Таким чином, районний суд дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав систематичної невиплати орендної плати, що є істотним порушенням умов Договору.
З огляду на викладене доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.
За наслідками розгляду апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до статті 375 ЦПК України суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 
Головуючий Л.М. Царюк
Судді Т.М. Базовкіна
Ж.М. Яворська
Повний текст постанови складено 14 квітня 2021 року.