Дата документу 23.06.2021 Справа № 937/109/21

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
Єдиний унікальний № 937/109/21                                Головуючий у 1 інстанції 
№ провадження 22-ц/807/2244/21                         Іваненко О.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого:         Бєлки В.Ю.
Суддів:                 Кухар С.В.
Онищенка Е.А.
За участю секретаря:Книш С.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Заболотної Римми Валентинівни на заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, 
В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23 лютого 2015 року ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. 
ОСОБА_3 , в порушення умов договору не сплатив заборгованість за кредитом, яка станом на дату смерті позичальника – 18 квітня 2019 року, становить – 5 040 грн. 54 коп. 
Банк вказує, що спадкоємцями померлого ОСОБА_3 є відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 які прийняли спадщину після померлого, оскільки проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 
26 березня 2020 року було направлено претензію кредитора до Мелітопольської державної нотаріальної контори та 27 вересня 2020 року до спадкоємців було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.
Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість в сумі 5 040 грн. 54 коп. за кредитним договором № б/н від 23 лютого 2015 року та стягнути судові витрати по справі.
Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року у задоволені позову відмовлено.
В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Заболотна Р.В. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини, які мають значення для справи. Залишилось поза увагою, що відсутні відомості, які б свідчили про те, що спадкоємці звернулись з заявами про відмову від спадщини. Не враховано, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у позові. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги банку. 
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір у вигляді заяви № б/н, згідно якого відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 3 100 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.
ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник  ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 23 квітня 2019 року.
Згідно з наданим банком розрахунком та довідками, заборгованість ОСОБА_3 за вказаним договором станом на 18 квітня 2019 рокускладає 5 040 грн. 54 коп., з яких: 5 040 грн. 54 коп. – заборгованість за тілом кредиту.
На день відкриття спадщини відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 були зареєстровані в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 .
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту прийняття спадщини відповідачами, у зв`язку з чим підстави для стягнення з них заборгованості померлого ОСОБА_3 відсутні.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:
-чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;
-коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
-при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);
-при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.
Так, позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачі на день смерті позичальника проживали з ним, а отже безумовно прийняли спадщину.
Однак, колегія вважає, що сам по собі факт реєстрації в одній квартирі зі спадкодавцем не означає, що відповідачі прийняли спадщину, оскільки відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. 
В апеляційній скарзі банк посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив всебічно обставини справи, не направивши запити про наявність у позичальника у власності майна, що належало йому на день смерті.
Однак, відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач не заявляв клопотання про витребування вищевказаних доказів в суді першої інстанції ані в письмовому вигляді, ані під час судового засідання.
Окрім того, колегія відхиляє відповідне клопотання позивача про витребування доказів, оскільки з наявної у матеріалах справи копії спадкової справи вбачається, що суд першої інстанції в своєму рішенні правильно встановив той факт, що докази прийняття відповідачами спадщини відсутні.
Так, спадкова справа після померлого ОСОБА_3 заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк» до спадкоємців померлого. Заяви про прийняття спадщини від спадкоємців ОСОБА_3 до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавались.
Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
Таким чином, враховуючи той факт, що єдиним доводом позивача на користь стягнення за відповідачів заборгованості за кредитним договором є факт їх спільної реєстрації з померлим позичальником, колегія суддів приходить до висновку, що відмова суду першої інстанції в задоволенні позову банку є законною та обґрунтованою. 
Інші докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Враховуючи зазначене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Заболотної Римми Валентинівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 березня 2021 року по цій справі залишити без змін.
Дата складання повної постанови 29 червня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка

Судді:                                                                С.В. Кухар
       
                                                                               Е.А. Онищенко