Справа № 459/2335/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д. 
Провадження № 22-ц/811/177/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 
Категорія:65

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        07 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої - судді Шандри М.М.
суддів – Савуляка Р.В., Шеремети Н.О.
розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів (компенсації) за житло та комунальні послуги, -

                                        в с т а н о в и л а:

28.08.2020 позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача в його користь компенсацію за сплачені ним кошти за житло та комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 31.07.2020 у розмірі 6 883 грн. 
Позов обґрунтовував тим, що він зареєстрований у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 . Разом із ним у квартирі зареєстровані та не проживають його дочка – відповідачка ОСОБА_1 , та внуки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
За весь період реєстрації в квартирі, відповідачка жодного разу не сплачувала та не пропонувала йому будь-якої допомоги щодо оплати комунальних послуг чи ремонту житлової площі.
Згідно розрахунку позивача витрати за житло та комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 31.07.2020 становлять: КП «Червонограджитлокомунсервіс» 1369,25 грн. за вивезення сміття, 3889,97 грн. за обслуговування будинку та прибудинкових територій, КП «Червоноградводоканал» у розмірі 2007,25 грн., ПрАТ «Львівобленерго» у розмірі 2828,37 грн., ТОВ «ЛьвівгазЗбут» за період з 01.01.2018 по 31.07.2020 у розмірі 230,54 грн.
Посилаючись на те, що він виконав обов`язок зі сплати житлово-комунальних послуг, просив суд стягнути з відповідачки на його користь 3/4 грошових коштів, сплачених ним за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2017 по 31.07.2020 у розмірі 6 883 грн.
Оскаржуваним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 4329 грн. 78 коп.
В решті вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 528 грн. 91 коп.
Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення коштів (компенсації) за житло та комунальні послуги в сумі 4329 грн. 78 коп. з підстав неповного з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.
Посилається на норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.ст. 901, 903 ЦК України, згідно положень яких, споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Вказує, що ні вона, ні її діти не вселялися та жодного дня не проживали у квартирі позивача, позаяк квартира не відповідає санітарним нормам, а сам позивач є конфліктним та не підтримує ні родинних, ні дружніх відносин з відповідачкою. 
Апелянт звертає увагу, що суд, ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості починаючи з 01.01.2017, не врахував її заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності.
01.03.2021 надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу.
Позивач не погоджується з доводами відповідачки та вважає їх необґрунтованими. 
Зазначає, що з врахуванням реєстрації відповідачки та онуків у квартирі, а відтак і їхнього права користування та володіння квартирою, він має право в регресному порядку вимагати з неї оплату вартості частини витрат, понесених ним.
Просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2020 рокузалишити в силі, а апеляційну скаргу відповідачки без задоволення.
Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.
Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).
Зважаючи на те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Виходячи з положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , відтак предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення суду в частині стягнення коштів (компенсації) за послуги за обслуговування будинку та прибудинкових територій і за вивіз сміття за період з 01.01.2017 по 31.12.2017.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково. 
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є дочкою позивача.
Сторони зареєстровані у неприватизованій квартирі по АДРЕСА_2 , відповідачка - з 18.03.1993 (а.с.8,9).
Також у ній зареєстровані неповнолітні діти відповідачки: з 28.04.2014 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та з 29.11.2019 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30,31,32).
З копії рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28.07.2020 встановлено, що позивач звертався до суду із позовом про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням (а.с.10-12).
Судом встановлено та визнається сторонами, що ні відповідачка, ні її діти не проживали та не користувалися вищевказаною квартирою у спірний період. За період з 01.01.2017 по 31.07.2020 відповідачка, будучи зареєстрованою у спірному житлі, оплату комунальних послуг не здійснювала. 
Згідно з розрахунку наданого позивачем, вартість комунальних послуг, наданих КП «Червонограджитлокомунсервіс» за вивезення сміття становила 1 369 грн 25 коп., за обслуговування будинку та прибудинкових територій 3 889 грн 97 коп. (всього 5 259 грн 22 коп.)
Згідно із ст.64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач з дітьми не проживає у квартирі позивача та не користується наданими житлово-комунальними послугами, а тому не повинна за них сплачувати, безпідставні, так як і вона і її діти зареєстровані у вищевказаній квартирі, а доказів документального оформлення відповідними органами їхнього непроживання у ній (пункт 6 частина перша статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») відповідачкою не надано.
За таких обставин, колегія суддів переглядаючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що районний суд підставно стягнув кошти сплачені позивачем за послуги з обслуговування будинку та прибудинкових територій і вивіз сміття, пропорційно до усіх зареєстрованих у квартирі осіб, однак рішення суду слід змінити в частині періоду та розміру стягнутої суми з наступних мотивів.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебігу загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України).
За правилами частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Враховуючи, що з позовом про стягнення заборгованості за період з 01.01.2017 по 31.07.2020 ОСОБА_2 звернувся 28.08.2020 (а.с. 2), він пропустив строк позовної давності. Суд першої інстанції помилково не врахував заяви відповідача про застосування строків позовної давності у даній справі (а.с. 49). 
Таким чином, період та суму стягнення заборгованості слід змінити в межах строку позовної давності, а саме стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 сплачені ним кошти за послуги з обслуговування будинку та прибудинкових територій і за вивіз сміття з 01.08.2017 по 31.07.2020 у розмірі 3 532 грн 98 коп.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду позов ОСОБА_2 задоволено на 51% (3 532,98Х100:6 883), а при подачі позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 840 грн 80 коп., відтак, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 428 грн 80 коп. (840,80Х51:100). 
Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2019 року змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 сплачені ним за послуги з обслуговування будинку та прибудинкових територій та за вивіз сміття за період з 01.08.2017 по 31.07.2020 кошти у розмірі 3 532 грн 98 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 428 грн 80 коп. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 07 квітня 2021 року.

Головуючий

Судді