Ухвала
 
29 червня 2021 року
 
місто Київ
 
справа № 492/990/20
 
провадження № 61-9338ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Яремка В. В., вивчив касаційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року
у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
Судовим наказом Арцизького районного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, тобто з 30 липня 2020 року, і до досягнення повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Здійснено розподіл судових витрат.
ОСОБА_1 у січні 2021 року звернувся до суду із заявою про перегляд судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 05 серпня 2020 рокуза нововиявленими обставинами
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року, у задоволенні заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року відмовлено.
ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
ОСОБА_1 03 червня 2021 року із застосуванням засобів поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 02 березня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 13 травня 2021 року.
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, після її перегляду в апеляційному порядку.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведених судових рішень визначено, що:
- оскаржувані рішення ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- судами першої та апеляційної інстанцій не застосовано правові висновки, викладені, зокрема у постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 263/2998/19 (провадження № 61-20049/19). Відповідно до зазначеного висновку, встановивши наявність обставини, яка суттєво впливає на прийняте судом рішення, а саме, що при видачі судового наказу суду не було відомо про наявність іншого судового наказу, за яким вже стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь матері, місцевий суд ухвалив справедливе рішення про скасування судового наказу;
- судами першої та апеляційної інстанцій не враховано, що законодавчо закріплено стягнення аліментів на двох дітей у порядку наказного провадження у розмірі однієї третини, тому наявність двох судових рішень за якими стягнуто на кожну дитини аліментів у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів є неприпустимим, оскільки в кінцевому підрахунку загальний розмір таких аліментів становитиме перевищену частку аліментів, які можуть бути стягнуті із божника на утримання двох дітей.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявником зазначена та підстава, яка згадана у частині другій статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням 
статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Арцизького районного суду Одеської області цивільну справу № 492/990/20 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Арцизького районного суду Одеської області від 05 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 .
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк тривалістю в десять днів від моменту отримання копії цієї ухвали суду.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний

                                                                                                            І. Ю. Гулейков

                                                                                                            В. В. Яремко