ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                   
                                                                                  Головуючий І інстанції: Удовіченко С.О.
26 березня 2021 р.	Справа № 440/1964/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій Полтавської облдержадміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: комунальне підприємство «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
В с т а н о в и в:
           13.04.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким з урахуванням уточнень від 15.05.2020 року, просить:
          - скасувати наказ відповідача Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій Полтавської обласної державної адміністрації (далі – Департамент) № 30-о від 25.03.2020 року «Про зміну структури Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій»;
          - скасувати його персональне попередження відповідачем від 25.03.2020 року про наступне звільнення;
          - скасувати наказ відповідача № 46 від 23.04.2020 року про його звільнення;
- зобов`язати відповідача зберегти за ним робоче місце на час всього терміну його лікування;
- стягнути з відповідача 70.000 грн у відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач зазначає, що хворіє на туберкульоз. В порушення вимог ст. 21 Закону України «Про протидію захворюванню на  туберкульоз», - на весь період лікування хворого на туберкульоз за ним зберігається місце роботи, відповідач вирішив ліквідувати відділ зовнішньоекономічної діяльності Департаменту, в якому він займав посаду керівника, ліквідував цей відділ та безпідставно звільнив його із займаної посади.
Позивач вказує на дискримінацію, допущену відповідачем по відношенню до нього.
Заперечуючи вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , відповідач просить відмовити у їх задоволені, зазначаючи, що позивачу 25.03.2020 року вручене персональне попередження про наступне звільнення, з яким ОСОБА_1 ознайомився під підпис без жодних зауважень. Звільнення ОСОБА_1 відповідач вважає правомірним, оскільки положеннями ч. 1 ст. 87 Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон № 889-VIII, в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що пропозиція державному службовцю вакантної посади є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком. Надіслана позивачем 17.04.2020 року незавірена належним чином фотокопія довідки від 15.04.2020 року, відповідно до якої зазначено, що позивач знаходився на лікуванні в комунальному підприємстві «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради (далі - КП «ПОДПТД ПОР») з 26.03.2019 року з приводу активного туберкульозу, не вважається документом, який підтверджує факт перебування позивача на лікуванні з приводу захворювання на туберкульоз та не підпадає під гарантії, передбачені Законом України «Про протидію захворюванню на туберкульоз». Крім того, відповідач стверджує, що звільнення позивача відбулося не з мотивів наявності у нього захворювання на туберкульоз, а у зв`язку із зміню структури, ліквідацією відділу зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зав`язків, у якому працює позивач.
Третьою особою комунальним підприємством «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради надано до суду пояснення, в яких зазначено, що підприємство підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 .
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2020 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Судове рішення вмотивоване тим, що пропозиція державному службовцю будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі (за наявності) відповідно до ст. 87 Закону № 889-VIII є правом, а не обов`язком відповідача. При прийнятті наказу від 23.04.2020 року № 46 «Про звільнення ОСОБА_1 », гарантії, визначені положеннями ст. 21 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» відповідачем не порушені, а підставою для прийняття оскаржуваного Наказу № 46-о є зміна структури Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій, а не факт того, що позивач хворіє на туберкульоз чи є особою з інвалідністю, яка, як наслідок, спростовує припущення позивача про обмеження його прав, яке можна пов`язувати з дискримінацією.
Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо його звільнення, скасувати наказ відповідача № 30-о від 25.03.2020 року «Про зміну структури Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій», скасувати персональне попередження відповідача від 25.03.2020 року про його наступне звільнення, скасувати наказ відповідача № 46 від 23.04.2020 року «Про звільнення ОСОБА_1 », зобов`язати відповідача зберегти за ним робоче місце на час всього терміну його лікування, стягнути з відповідача на його користь 70.000 грн у відшкодування моральної шкоди за дискримінацію та тиск, який на нього здійснювався та здійснюється протягом 2019-2020 років, як хворого на туберкульоз.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги позивач зазначає, що відповідач повинен був виконати вимоги як п. 2 ст. 87 Закону № 889-VIII, так і ст. 21 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», тобто зберегти за ним робоче місце на весь час лікування. Зараз він знаходиться в стадії ремісії та є придатним до роботи. Основний курс лікування від туберкульозу він розпочав з 26.03.2019 року у стаціонарному відділенні Полтавського обласного протитуберкульозного диспансеру. Практично весь 2019 рік отримував призначене лікування по основному курсу та знаходився на лікарняному. 28.12.2019 року приступив до виконання своїх службових обов`язків. Позивач вважає, що пропозиція від 03.02.2020 року перейти на посаду з меншим обсягом роботи було заздалегідь запланованим прихованим планом його звільнення як хворого.
Доводи, наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, за змістом аналогічні доводам, викладеним Департаментом у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 .
За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 78 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення, на підставі ст. 316 КАС України, слід залишити без змін, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 21 Закону України від 05.07.2001 року № 2586-III «Про протидію захворюванню на туберкульоз» (далі – Закон № 2586-III) уперше виявленим хворим на заразні форми туберкульозу та хворим з рецидивом туберкульозу, які є застрахованими особами за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, листок непрацездатності видається на весь визначений лікарем період проведення основного курсу лікування. За висновком медико-соціальної експертної комісії листок непрацездатності зазначеним особам може бути продовжено, але не більш як на 10 місяців з дня початку основного курсу лікування. На весь період лікування хворого на туберкульоз за ним зберігається місце роботи (ч. 1 ст. 21).
Власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації усіх форм власності не має права звільнити працівника у зв`язку з його захворюванням на туберкульоз, крім випадків, коли захворювання на туберкульоз є протипоказанням для роботи за професією, визначеною в переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, а переведення за його згодою на іншу роботу є неможливим. Перелік таких протипоказань встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я (ч. 2 ст. 21).
У відповідності до Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 року № 455 (далі – Інструкція № 455), тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності, який визначає правові, медичні, фінансові гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності внаслідок захворювання.
Крім цього, вимогами  Інструкції № 455 передбачено: - при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів.  Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі - ЛКК, яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів. В окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням листка непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК (п. 2.2 Інструкції № 455); - ЛКК направляє хворого на туберкульоз для огляду до МСЕК у тому разі, коли хворий на туберкульоз був звільнений від роботи протягом десяти місяців з дня настання непрацездатності (п. 4.1 Інструкції № 455).
У відповідності до пункту 6 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 (далі – Положення № 1317), комісія за участю представників Фонду соціального страхування приймає рішення щодо продовження строку тимчасової непрацездатності хворого на туберкульоз – після 10 місяців безперервного лікування або 12 місяців лікування з перервами протягом останніх двох років.
При цьому, статтею 20 Закону 2586-III унормовано, що вперше виявленим хворим на активні форми туберкульозу та хворим із рецидивом туберкульозу листок непрацездатності може видаватися на весь визначений лікарем період проведення основного курсу лікування. За висновком медико-соціальної експертної комісії листок непрацездатності зазначеним особам може бути продовжений, але не більше, ніж на 10 місяців від дня початку основного курсу лікування. Хворим на туберкульоз у стані ремісії листки непрацездатності видаються на загальних підставах. 
Таким чином, положення статті 20 Закону № 2586 не дозволяє МСЕК продовжувати строк тимчасової непрацездатності більше ніж на 10 місяців тільки тим хворим, у яких вперше виявлено захворювання на активні форми туберкульозу та хворим із рецидивом туберкульозу і тільки в тому разі, якщо від дня початку основного курсу лікування вже пройшло 10 місяців.
Судом установлено, що з 05.03.2019 року по 08.03.2019 року (т. 1, а.с. 19), з 12.03.2019 року по 16.03.2019 року (т. 1, а.с. 20), з 22.03.2019 року по 08.07.2019 року (т. 1, а.с. 31), з 16.08.2019 року по 05.09.2019 року (т. 1, а.с. 21), з 27.03.2020 року по 31.03.2020 року (т. 1, а.с. 22), з 21.04.2020 року по 25.04.2020 року (т. 1, а.с. 61), з 23.04.2020 року по 09.05.2020 року (т. 1, а.с. 62), з 12.05.2020 року по 20.05.2020 року (т. 1, а.с. 170) позивач ОСОБА_1 , який займав посаду заступника начальника управління – начальника відділу міжнародного співробітництва та залучення інвестицій Департаменту, перебував на лікуванні.
За повідомленням КП «ПОДПТД ПОР» 27.12.2019 року лист тимчасової непрацездатності позивача ОСОБА_1 № 295172 був закритий з відміткою – стати до роботи. З 28.12.2019 року до 22.05.2010 року ОСОБА_1 листів непрацездатності з приводу туберкульозу легень не отримував (лист від 22.05.2020 року, т. 1, а.с. 94-95, 96).
27.12.2019 року позивачу ОСОБА_1 безстроково встановлена друга група інвалідності (т. 1, а.с. 13).
Згідно із штатного розпису Департаменту на 2020 рік (введений в дію з 01.01.2020 року), в структурі Департаменту було 4 управління (у тому числі – Управління інвестиційної політики, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва), загальна численність штатних одиниць складала 58 одиниць (т. 1, а.с. 181-183, 184). 
При цьому, в структурі Управління інвестиційної політики, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва перебувало два відділи: відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій (керівником якого був позивач ОСОБА_1 ) та відділ зовнішньоекономічної діяльності, європейської інтеграції та координації міжнародної технічної допомоги.
Розпорядженням голови Полтавської ОДА від 17.01.2020 року № 36 «Про упорядкування структури облдержадміністрації», зі змінами, внесеними розпорядженням від 04.02.2020 року № 69, затверджено перелік структурних підрозділів облдержадміністрації та їх граничну чисельність, зокрема, штатна чисельність Департаменту була скорочена з 58 до 44 штатних одиниць (т. 1, а.с. 126-128, 129, 131-133, 134, 211-213).
23.01.2020 року керівником Департаменту був прийнятий наказ № 4-о «Про зміну істотних умов праці та можливе вивільнення у зв`язку із скороченням граничної чисельності Департаменту», а 31.01.2020 року № 8-о «Про упорядкування структури департаменту за затвердження штатного розпису». 
03.02.2020 року позивач ОСОБА_1 , заступник начальника управління – начальник відділу міжнародного співробітництва та залучення інвестицій управління інвестиційної політики, зовнішньоекономічної діяльності та міжнародного співробітництва, отримав персональне попередження про можливе наступне вивільнення.
Позивачу запропоновано переведення на посаду начальника відділу зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків Департаменту з окладом 7.050 грн на місяць (т. 1, а.с. 6, 53).
Згідно із штатного розпису Департаменту на 2020 рік (введений в дію з 03.02.2020 року), в структурі Департаменту біло 3 управління, загальна численність штатних одиниць складала 44 одиниць (т. 1, а.с. 184, 185).
При цьому, в структурі управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків (1 одиниця) було два відділи: відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій (5 одиниць) та відділ зовнішньоекономічної діяльності (4 одиниці, у тому числі посада начальника відділу, яку займав позивач).
Розпорядженням Полтавської ОДА від 04.02.2020 року № 69 повноваження Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій Полтавської ОДА у сфері паливно-енергетичного комплексу передані до Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської ОДА (п. 9), повноваження Департаменту соціального захисту населення Полтавської ОДА з питань праці, трудових відносин, зайнятості населення, трудової міграції та соціального діалогу передані до Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій Полтавської ОДА (п. 10) (т. 1, а.с. 212-213).
Наказом Департаменту від 07.02.2020 року № 14-а (т. 2, а.с. 197) затверджено положення про управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків Департаменту та його відділи: відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій, відділ зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно із штатного розпису Департаменту на 2020 рік (введений в дію з 25.03.2020 року), в структурі Департаменту було 3 управління, загальна численність штатних одиниць складала 44 одиниць (т. 1, а.с. 185).
Так, в структурі Департаменту перебували:
Управління стратегічного планування та регіонального розвитку, до якого входили: відділ з питань регіонального розвитку, відділ економічного аналізу та стратегічного планування;
Управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків, до якого входили: відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій, відділ зовнішньоекономічної діяльності;
Управлінням економічного розвитку підприємництва та промисловості, до якого входили: відділ економічного розвитку підприємництва, відділ економічного розвитку промисловості, державної та спільної власності громадян;
Відділ бухгалтерського обліку та фінансової звітності;
Відділ управління персоналом та правового забезпечення.
Наказом Департаменту від 25.03.2020 року № 30-о «Про зміну структури Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій» управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків перейменовано на управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин. 
Відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків перейменовано на відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин. 
Відділ зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків ліквідований. Посади начальника цього відділу та 3 одиниці головного спеціаліста цього відділу скорочені.
Утворений відділ соціально-трудових відносин управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин. Введені: 1 одиниця – начальник цього відділу та 3 одиниці головного спеціаліста (т. 1, а.с. 143-144). 
25.03.2020 року позивач ОСОБА_1 , начальник відділу зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків, у зв`язку зі зміною структури Департаменту та враховуючи зміну функціональних повноважень Департаменту, отримав персональне попередження про наступне звільнення та про зміну істотних умов державної служби (т. 1, а.с. 52, 140, 141).
Наказом Департаменту від 01.04.2020 року № 37-а (т. 2, а.с. 229) затверджені положення про управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин Департаменту та його відділи: відділ міжнародного співробітництва та залучення інвестицій та відділ соціально-трудових відносин.
15.04.2020 року лікарем ОСОБА_2 позивачу видана довідка про те, що з 26.03.2019 року (по 15.04.2020 року) він знаходиться на лікуванні в умовах КП «ПОКПТД ПОР» з приводу активного туберкульозу (т. 1, а.с. 40).
У зв`язку з тим, що означена довідка не відповідає п. 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13.11.2001 року № 455, відповідачем довідка не прийнята до уваги (т. 1, а.с. 55).
Наказом Департаменту від 23.04.2020 року № 46-о відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87, ч. 5 ст. 87 Закону № 889-VIII позивача ОСОБА_1 , начальника відділу зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків звільнено із займаної посади за ініціативою суб`єкта призначення, у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури Департаменту. У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю ОСОБА_1 датою звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, що буде зазначений у документі про тимчасову непрацездатність державного службовця (т. 1, а.с. 148).
Наказом Департаменту від 11.08.2020 року № 80-о начальника відділу зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків Департаменту екологічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій ОСОБА_1 з 11.08.2020 року звільнено із займаної посади за ініціативою суб`єкта призначення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури Департаменту (т. 2, а.с. 95).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII визначено, що підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення може бути скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону № 889-VIII у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів (ч. 3 ст. 87 Закону № 889-VIII).
Таким чином, з 13.02.2020 року (Закон України від 14.01.2020 року № 440-IX опублікований в газеті «Голос України» 12.02.2020 року № 27) у відповідача був відсутній обов`язок щодо пропонування позивачу, який має статус державного  службовця будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі.
На час виникнення спірних правовідносин означені правові норми не скасовані та в установленому порядку не визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).
При цьому, колегія суддів зазначає, що частинами 2 та 3 ст. 5 Закону № 889-VIII унормовано, - відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (ч. 2 ст. 5).
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом (ч. 3 ст. 5).
Відповідно до роз`яснення, наданого в межах повноважень, встановлених п. 3 ч. 3 ст. 13 Закону № 889-VIII, Національним агентством з питань державної служби від 20.02.2020 року № 86 р/з при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю вакантної посади державної служби є правом суб`єкта призначення або керівника державної служби, а не обов`язком.
Як установлено судом, у зв`язку з уведенням з 25.03.2020 року у дію нового штатного розпису Департаменту ліквідувався відділ зовнішньоекономічної діяльності управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків, посаду керівника якого займав позивач ОСОБА_1 , та утворювався відділ соціально-трудових відносин управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин.
Із матеріалів справи, у тому числі Положень про Департамент управління та відділи, посадових інструкцій вбачається, що після оптимізації структури управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин Департаменту скорочення штату новоутвореного управління не відбулось, повноваження ліквідованого відділу зовнішньоекономічної діяльності (надання адміністративних послуг суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності) з 01.04.2020 року виконувались головним спеціалістом відділу міжнародного співробітництва та залучення інвестицій управління інвестиційної політики та зовнішньоекономічних зв`язків Департаменту.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оптимізація структури управління інвестиційної політики та соціально-трудових відносин Департаменту потягла за собою скорочення займаної позивачем ОСОБА_1 посади.
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування наказу Департаменту   № 30-о від 25.03.2020 року «Про зміну структури Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій»; про скасування його персонального попередження відповідачем від 25.03.2020 року про наступне звільнення; про скасування наказ відповідача № 46 від 23.04.2020 року про його звільнення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.05.2020 року по справі № 440/1705/20, що набрало законної сили 27.07.2020 року, позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у задоволені вимоги, заявленої до Департаменту, зокрема про скасування наказу Департаменту № 30-о від 25.03.2020 року «Про зміну структури Департаменту економічного розвитку, торгівлі та залучення інвестицій».
Колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у справі № 440/1964/20 у цій частині вимог адміністративного позову ОСОБА_1 з підстав, встановлених п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки у цій справі, відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що у рішення суб`єкта владних повноважень в цих відносинах не створює для ОСОБА_1 адміністративно-правових наслідків.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача зберегти за ним робоче місце на час всього терміну його лікування, оскільки за повідомленням КП «ПОДПТД ПОР» з 28.12.2019 року до 22.05.2010 року позивач ОСОБА_1 листів непрацездатності з приводу туберкульозу легень не отримував.
Оскільки вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 в частині, якою позивач просить стягнути з відповідача 70.000 грн у відшкодування моральної шкоди, є похідними від основних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 303 КАС України, - особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.
Враховуючи наведене, колегія суддів не приймає до уваги доповнення та уточнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 від 30.09.2020 року, оскільки такі доповнення та уточнення подані після спливу строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Крім того, колегія суддів зазначає, що в силу приписів ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Інші доводи апеляційної скарги на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).  
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення’, а судове рішення – без змін.
Підстави для розподілу судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 07 липня 2020 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
            Постанова у повному обсязі складена і підписана 05 квітня 2021 року