ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року	Львів	Справа № 161/4155/21 пров. № А/857/9649/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                             Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                  Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:         Кардаш В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року, головуючий суддя – Пахолюк А.М., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1  до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Матюка Миколи Вікторовича, Управління патрульної поліції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,- 
                                                     В С Т А Н О В И В:
В березні 2021 року позивач – ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до інспектора УПП у Волинській області Матюка М.В., УПП у Волинській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3811138 від 20.02.2021 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що дана постанова є незаконною, оскільки, при розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в її діях є ознаки адміністративного правопорушення. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року адміністративний позов задоволено частково; скасовано постанову серії ЕАН №3811138 від 20 лютого 2021 року інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Матюка Миколи Вікторовича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП  ОСОБА_1  та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 255 (двісті п`ятдесят п`ять) грн. та закрито справу про адміністративне правопорушення. В позові до інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Матюка Миколи Вікторовича - відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, УПП у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що факт адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами з місця події, відтак винесена відповідачем оскаржена постанова є правомірною та обґрунтованою. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 20.02.2021 року інспектором УПП у Волинській області Матюком М.В. було винесено щодо позивача оскаржену постанову, із змісту якої видно, що позивач, 20.02.2021 року, керуючи транспортним засобом «AUDI A3» д.н.з. НОМЕР_1 , перетнув подвійну горизонтальну суцільну лінію розмітки 1.3, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. (а.с. 7).
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами вину позивача в порушенні п.п. 8.5.1 ПДР України, оскільки, не спростовано доводи позивача про те, що її автомобіль рухався в протилежному напрямку, і поворот вона здійснювала праворуч на вул. Купріна, що не обмежується жодними дорожніми знаками та розміткою проїзної частини.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне. 
Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.
Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На підтвердження правомірності оскарженої постанови відповідачем надано відеозаписи з місця події.
Із вказаного відеозапису видно, що попереду автомобіля поліції рухалося два транспортних засоби, ідентифікуючі ознаки яких встановити неможливо із доданого відео. Перетинання подвійної суцільної лінії при повороті ліворуч позивачем з даного відео встановити неможливо (а.с. 22).
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, аналізуючи все вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суть адміністративного правопорушення, що передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, яка викладена відповідачем в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, не ґрунтується на фактичних даних, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення незаконною.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-
                                                  П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 квітня 2021 року у справі №161/4155/21 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 25.06.2021 року.