Ухвала
Іменем України

24 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 205/6273/19
провадження № 51-2512 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 , 
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого 
ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року.
Касаційна скарга на судові рішення, з огляду на ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК), може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, 
а засудженим, який тримається під вартою, – в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
До Верховного Суду надійшла вказана касаційна скарга захисника ОСОБА_4 
на судові рішення щодо ОСОБА_5 , яка подана до поштового відділення 14 травня2021 року, тобто після закінчення строку касаційного оскарження цих судових рішень, який закінчився 18 листопада 2020 року. 
У касаційній скарзі захисник також порушує питання про поновлення строку касаційного оскарження судових рішень щодо  ОСОБА_5 .
В обґрунтування поважності причини пропуску строку посилається на те, 
що засуджений ОСОБА_5 копії судових рішень не отримував, тільки після особистого звернення до суду 22 лютого 2021 року він їх отримав, а договір 
з адвокатом уклав лише 30 квітня 2021 року.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно 
є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Однак у клопотанні захисник не наводить поважності причин пропуску строку касаційного оскарження судових рішень щодо ОСОБА_5 , які можуть бути підставою для його поновлення. 
Твердження захисника про те, що засуджений ОСОБА_5 уклав з ним договір 
про надання правової допомоги лише 30 квітня 2021 року, не можна визнати поважними причинами пропуску строку касаційного оскарження судових рішень. 
Крім того, як убачається з копій судових рішень, у засудженого ОСОБА_5 
був захисник ОСОБА_6 , який оскаржував вирок суду в порядку апеляційної процедури з тих самих підстав, на які посилається захисник ОСОБА_4 у своїй касаційній скарзі. Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська 
від 11 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 залишений без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення. 
Отже, підстав для поновлення захиснику ОСОБА_4 строку касаційного оскарження судових рішень щодо  ОСОБА_5 колегія суддів не вбачає, а тому 
в задоволенні його клопотання слід відмовити, а касаційну скаргу повернути.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Відмовити захисника ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку касаційного оскарження вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2019 року та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року щодо ОСОБА_5 , а касаційну скаргу повернути разом 
з усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                      ОСОБА_3