КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №33/824/1823/2021        
справа №369/574/21
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року                                                                                                м. Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року 
у справі про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Київській області, про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ,-
встановив:
 
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №328422, 05 січня 2021 року о 01 год. 50 хв. ОСОБА_1 в Київській області, Києво-Святошинського району, с.Стоянка, по вул. Дачна, 12  керував автомобілем  Kia Sephia, номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: характерний запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги пункту 2.5 ПДР.
 
   Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року вирішено визнати ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосувати до нього адміністративне стягнення у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 454 грн.
 
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить постанову скасувати, закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі зазначає, що огляд його на стан сп`яніння проводився з порушенням вимог такого проведення, а саме: йому не запропонували пройти огляд на стан сп`яніння на місці; свідків фактично не було; відсутні відомості про те, чи притягався він протягом року до адміністративної відповідальності.
 
Так, вказує, що причина зупинки названа не була, проте поліцейський відразу почав вимагати проходження огляду на стан сп`яніння у медичному закладі. Проходження огляду на місці не було можливим, оскільки був відсутній спеціальний технічний засіб. При цьому поліцейські при вимкненій камері повідомили, що якщо ОСОБА_1 буде наполягати на огляді на місці, то автомобіль заберуть на штрафний майданчик. Після цього ними вирішено скласти протокол лише через те, що ОСОБА_1 вимагав огляду на місці.
 
У зв`язку із тим, що не було забезпечено огляду на місці, уважає незаконною вимогу про проходження огляду в медичному закладі.
 
Щодо пояснень свідків вказує, що пояснення написані поліцейським, а свідки лише підписали пояснення.
 
Звертає увагу, що відео з нагрудної камери поліцейського неповне та не інформативне.
 
Зазначає, що поліцейськими не зібрано відомостей про те, чи притягувався він раніше до адміністративної відповідальності.
 
Вказує, що суд не має права самостійно збирати докази.
 
В судовому засіданні ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримав.
 
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
 
            Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
 
            Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху України визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
 
            Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
            Так, у зв`язку із недотриманням підпункту пункту 2.5 Правил дорожнього руху України настає відповідальність за статтею 130 КУпАП, частина першої якої передбачає наступне:
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
 
            Згідно із диспозицією статті 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає, зокрема, у разі керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
            У відповідності до положень статті 254 КУпАП у разі виявлення правопорушення уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності складається протокол.
 
            Згідно  статті 256 КУпАП визначено, зокрема, такі вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення:
            У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
 
            Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
            Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
 
            Право поліцейського виявляти водіїв із ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів унормовано Законами України "Про Національну поліцію", "Про дорожній рух", постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 "Про затвердження Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду", наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 "Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції".
 
            Натомість обов`язком водіїв є дотримання вимог законодавства у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, Правил дорожнього руху України, а у випадку недотримання настає, зокрема, адміністративна відповідальність.
 
            Як убачається з даних відеозапису нагрудної камери поліцейського, відеозапис містить дані ознайомлення ОСОБА_1   (зокрема, поліцейський зачитує в голос та надає можливість ознайомитись) із змістом протоколу та йому пропонується поставити свої підписи у відповідних місцях. Після цього ОСОБА_1 у відповідних місцях протоколу поставив позначки у вигляді знака "+", жодним чином не заперечуючи викладених в протоколі обставин.
 
Дані відеозапису підтверджують обґрунтованість припущень поліцейських щодо керування ОСОБА_1 транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння.
 
Підстав уважати наданий  відеозапис неналежним доказом у суду відсутні. 
 
Окрім того, відповідно до частини 2 статті 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
 
            Щодо письмових пояснень свідків, які засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, апеляційний суд зазначає, що в цих поясненнях містяться особисті написи свідків, відповідно до яких пояснення були записані з їх слів. Тобто, самі тексти пояснень викладено не свідками, проте з їхніх слів, що не суперечить вимогам закону. Підстав уважати такі пояснення неналежними доказами відсутні.
 
            Окрім того, дані цих же свідків вказано в протоколі про адміністративне правопорушення, який було надано ОСОБА_1 на ознайомлення.
 
            Вказане спростовує твердження ОСОБА_1 про фактичну відсутність свідків на місці події.
 
            Щодо свідків, які перебували разом із ОСОБА_1 в момент оформлення матеріалів, то судом першої інстанції обґрунтовано постановлено їх пояснення під сумнів. 
 
            З огляду на наведене, апеляційний суд не убачає підстав для допиту свідків при розгляді апеляційної скарги.
 
            Окрім того, судом не установлено порушень Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року №1103 та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735.
 
Щодо доводів про те, що поліцейськими не зібрано відомостей про те, чи притягувався ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, суд зазначає, що такі відомості не мають значення для вирішення цієї справи, оскільки протокол складено за частиною 1 статті 130 КУпАП, а не за 2 цієї статті, яка передбачає більш суворе стягнення у випадку встановлення відомостей про те, що протягом року особа була піддана адміністративному стягненню за частиною 1 статті.
 
Доводи скарги в частині, що суд не має права самостійно збирати докази необґрунтовані з посиланням на обставини справи. При цьому з оскаржуваної постанови убачається, що суд керувався лише тими доказами, які були передані йому на розгляд.
 
Оскільки оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову  суду без змін.
 
            Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення , апеляційний суд  -
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 березня 2021 року  - без змін.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                               Н.В. Поліщук