КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа 754/4453/19                                                                                          Головуючий у І-й інстанції - Бабко В.В.
апеляційне провадження № 22-ц/824/5779/2021                                                     Доповідач Заришняк Г.М

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня   2021 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Кулікової С.В.
при секретарях -  Діденко А.С., Ткаченко Ю.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сікача Олександра Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року в справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири, автомобіля, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна,-
 
                                                            В С Т А Н О В И В  :

 В березні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: П`ятнадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину квартири, автомобіля, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 1/4 частину спадкового майна.
 В обґрунтування позову вказувала, що у 2000 році  позивачка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 познайомились. З 28 серпня 2007 року позивачка та ОСОБА_3 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, в побуті були пов`язані спільними обов`язками, підтримували шлюбні стосунки, проживаючи  у квартирі АДРЕСА_1 . 
 В 2008 році ОСОБА_3 запропонував  позивачці купити квартиру для їх родини.  31 березня 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу. 21 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб.

 
Зазначала, що  29 грудня 2011 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був придбаний  легковий автомобіль марки «GELLY», моделі «СК 1.5», 2011 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_3 .
  ІНФОРМАЦІЯ_1    ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_2 , легковий автомобіль «GELLY», земельні ділянки, житловий будинок, який розташований в с.Соснова, Переяслав-Хмельницького району, Київської області. Спадкоємцями за законом є позивач, як дружина померлого, та син від першого шлюбу - відповідач по справі. 28 вересня 2016 року позивачка  отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 та на 1/2 частину легкового автомобіля «GELLY». 
При цьому позивачка вказувала, що вона не знала, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом було порушено її право на майно, що належало на праві спільної сумісної власності з її чоловіком. Нотаріус не роз`яснив позивачці, що вона має право звернутись до суду з позовом про визнання її частки в спільній сумісній власності з   чоловіком. Відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину -  на квартиру АДРЕСА_2 та на 1/2 частину легкового автомобіля «GELLY», моделі «СК 1.5», 2011 року випуску. Квартира АДРЕСА_2 була придбана позивачкою та ОСОБА_3 під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу за спільні кошти, є спільною сумісною власністю,  а тому її частка в спільній сумісній власності подружжя становить Ѕ квартири. В зв`язку з чим позивачка вважає, що  відповідач має право на спадкування за законом на 1/4 частину квартири.
 Автомобіль «GELLY» придбаний позивачкою та ОСОБА_3 в шлюбі, а тому  частка в спільній сумісній власності подружжя становить 1/2 частину автомобіля, а 1/2 частина автомобіля належить чоловіку і тому при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус повинна була вказати, що позивачка та відповідач мають право на спадкування за законом по 1/4 частині автомобіля, але цього не було зроблено. 
Посилаючись на викладене, просила суд задовольнити позов.
 Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року позов задоволено повністю.
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю з  28 серпня 2007 року по 21 листопада 2008 року включно.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 вересня 2016 року, видане ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право на спадщину за законом по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2008р, за реєстрованим № 997 та реєстраційним посвідченням №003198.
Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 28 вересня 2016 року, видане ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право на спадщину за законом по 1/2 частині легкового автомобіля марки «GELLI» моделі «СК 1.5», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований у ВРЕР - 12 УДАІ в м.Києві 29.12.2011, який належав померлому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР-12 УДАІ в м.Києві 29.12.2011р.
В порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
 
В порядку поділу спільного майна подружжя, визнано за ОСОБА_2 право  власності на 1/2 частину легкового автомобіля марки «GELLI» моделі «СК 1.5», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований у ВРЕР - 12 УДАІ в м.Києві 29.12.2011.
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/4 частину легкового автомобіля марки «GELLI» моделі «СК 1.5», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований у ВРЕР - 12 УДАІ в м.Києві 29.12.2011 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Визнано за  ОСОБА_1  право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Визнано за  ОСОБА_1  право власності на 1/4 частину легкового автомобіля марки «GELLI» моделі «СК 1.5», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований у ВРЕР - 12 УДАІ в м.Києві 29.12.2011 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 4000грн.
 В апеляційній скарзі адвокат Сікач О.М., діючий  в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить рішення скасувати в частині: встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю з 28 серпня 2007 року по 21 листопада 2008 року включно; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 вересня 2016 року, виданого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право на спадщину за законом по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 ; в порядку поділу спільного майна подружжя, визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ; визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 ; визнання за  ОСОБА_1  право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .
Та у відповідній частині просить ухвалити нове рішення:
Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю з 01 червня 2008 року по 21 листопада 2008 року включно.
В позовних вимогах щодо визнання квартири АДРЕСА_2 спільним майном, набутим ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в період спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
В поданому відзиві  позивач просить  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції   представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
 
Представник позивача подану апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено  судом, що у період з 14.10.1972  р. по 18.02.1986 р.  ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в шлюбі. Від даного  шлюбу у них народися син ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 .
З 25.04.2000 р. по 28.08.2007 р. ОСОБА_3   перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , про що не заперечувалося учасниками справи.
Судом встановлено, що 31.03.2008 між ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухом Б.Л., зареєстровано в реєстрі № 997, відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 31.03.2008 продавці ОСОБА_8 , ОСОБА_9 передають у власність покупцю, а покупець ОСОБА_3 приймає і зобов`язується оплатити квартиру за номером АДРЕСА_2 .
 21.11.2008 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1705.
29.12.2011 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 придбали автомобіль марки «GELLI» моделі «СК 1.5», 2011 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , тип ТЗ - легковий седан-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований у ВРЕР - 12 УДАІ в м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_3 .
ІНФОРМАЦІЯ_3     ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №2847.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на майно: на квартиру  АДРЕСА_2 та наавтомобіль марки «GELLY» моделі «СК 1.5», 2011 року випуску.
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.
Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
З матеріалів справи слідує, що 02.03.2016 року ОСОБА_2 звернулася до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Як  вбачається з матеріалів справи, 29.03.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до Свідоцтв про спадщину за законом (від 28.09.2016 та від 09.12.2016), посвідчених Демчик В.В., державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, спадкоємцями майна ОСОБА_3 , а саме: квартири АДРЕСА_2 , житлового будинку АДРЕСА_3 , легкового автомобілю марки «GELLI», є його син ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2 по Ѕ в частині кожний.
 Звертаючись  до суду з даним  позовом, ОСОБА_2  вказувала, що вона   з серпня 2007 року до реєстрації шлюбу проживала спільно однією сім`єю з померлим ОСОБА_3 , як чоловік та дружина, квартира АДРЕСА_2 була придбана під час  спільного проживання, за спільні кошти і є сумісним майном подружжя.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка в  період з 28 серпня 2007 року по 28 листопада 2008 року проживала  разом з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується показами свідків, в матеріалах справи достатньо доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї, що особливо прослідковується саме з копії особистого зошиту позивачки з записами покупок та планами на день.
Колегія суддів не може погодитись  з таким висновком  суду, виходячи з наступного.
Згідно із частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Судом також встановлено, що на підставі  договору купівлі-продажу  квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 придбав  вказану квартиру до реєстрації шлюбу з позивачкою.
При цьому, пунктом 13 даного договору  встановлено, що  покупець  ОСОБА_3 гарантує і готовий нести відповідальність, що на момент  підписання цього договору він не перебуває в зареєстрованому шлюбі та ні з ким  однією сім`єю не проживає. Грошові кошти, за які купується квартира,  є особистою приватною власністю покупця.
Зазначений  договір купівлі-продажу є чинним і в установленому законом порядку  недійсним не визнавався.  
Посилання позивачки, як на докази сумісного  проживання,  показання свідків  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , особистий зошит позивачки з записами покупок та планами на день, а також на  спільні фотографії, не можуть  бути   переконливими доказами на підтвердження  сумісного проживання як подружжя  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Дані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2019 року (справа №466/3769/16), згідно з якою показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.
Крім того, в постанові Верховний Суд у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 серпня 2019 року (справа № 588/350/15) роз`яснено, що спільна присутність на святах та пересилання коштів не можуть свідчити про те, що між сторонами склались усталені відносини, які притаманні подружжю
За змістом ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Крім того, вказані свідки  зазначали, що позивачка та покійний ОСОБА_3 дійсно знайомі з 2007 року, на свята приходили завжди разом, ще до свого весілля мали спільні взаємовідносини,однак факт спільного проживання  позивачки із  спадкодавцем ОСОБА_3 , як чоловіка та дружини, ведення ними спільного господарства та наявності спільного бюджету та обставин придбання спірної квартири  не підтвердили.
Не заслуговують на увагу й доводи  позивачки про те, що  спірна квартира  була придбана  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за спільні кошти, на підтвердження  чого надала  договір купівлі- продажу квартири від  01 березня 2003 року,  згідно якого  позивачка  продала в місті Саки АР Крим 1/3 частину  квартири, вказуючи при цьому, що  всі кошти  від продажу вказаної квартири вона у себе зберігала для придбання квартири і використала їх у 2008 році для купівлі спірної квартири. Дані доводи не підтверджені належними та достовірними доказами, й спростовуються п. 13 договору  купівлі-продажу спірної квартири від 31 березня 2008 року, в якому покупець  ОСОБА_3 стверджував, що на момент  підписання цього договору він не перебуває в зареєстрованому шлюбі та ні з ким  однією сім`єю не проживає. Грошові кошти, за які купується квартира,  є особистою приватною власністю покупця.
Отже, в справі відсутні докази, які б свідчили про те,  що квартира АДРЕСА_2 є спільною сумісною  власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи наведене, колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції  про те, що  на час придбання спірної квартири на 31 березня 2008 року   позивачка ОСОБА_2   проживала спільно з ОСОБА_3 ,  як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, та придбали вказану квартиру за спільні кошти.  
Отже, з врахуванням повно та всебічно з`ясованих  обставин справи та зібраних у справі доказів, колегія суддів приходить до висновку про  недоведеність позивачкою    вимог  про встановлення факту спільного проживання  ОСОБА_2   із померлим ОСОБА_3 у період з 28 серпня 2007 року  по 21 листопада 2008 року, і як наслідок  відсутні законні підстави  для задоволення позову  в частині визнання  квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною  власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , визнання за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину спірної  квартири в порядку поділу майна подружжя, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину  за законом від 28 вересня 2016 року, виданого  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право на спадщину за законом по Ѕ частині спірної квартири, визнання права власності за ОСОБА_1 і позивачкою  по ј  частині  спірної квартири  в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , так як  вказані позовні вимоги є похідними від  вимог  про встановлення факту спільного проживання   позивачки з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. 
 Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог:  про  встановлення факту спільного проживання  позивачки ОСОБА_2 із померлим ОСОБА_3 у період з 28 серпня 2008 року  по 21 листопада 2008 року,    визнання за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину спірної квартири  в порядку поділу майна подружжя, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину  за законом від 28 вересня 2016 року, виданого  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про право на спадщину за законом по Ѕ частині спірної квартири, визнання права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по ј  частині  спірної квартири  в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3   підлягає скасуванню з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні даних позовних вимог.
В іншій частині  рішення суду не оскаржувалось.
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -

П О С Т А Н О В  И В :

Апеляційну скаргу адвоката Сікача Олександра Миколайовича, діючого в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2021 року  в частині  задоволення позовних вимог про  встановлення факту спільного проживання  ОСОБА_2 та  ОСОБА_3 однією сім`єю з 28 серпня 2007 року  по 21 листопада 2008 року без реєстрації шлюбу, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину  за законом від 28 вересня 2016 року, виданого  ОСОБА_2 та ОСОБА_1   про право на спадщину за законом по Ѕ частині квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 березня 2008 року, за реєстровим  №997 та реєстраційного посвідчення № НОМЕР_7 , та визнання  за ОСОБА_2 права власності  на ј частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування  за законом після смерті ОСОБА_3 та  визнання за ОСОБА_1   право власності  на ј  частину квартири  АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті  ОСОБА_3 - скасувати та постановити в цій частині  нове рішення,  яким  в задоволенні  вказаних  позовних вимог  ОСОБА_2 - відмовити.
В іншій частині рішення суду - залишити без змін.
Зменшити  розмір  стягнутого з ОСОБА_1   на користь  ОСОБА_2 судового збору  з 4000 грн. до 908 грн.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняттяі може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного  Суду  протягом 30 днів  з дня виготовлення повного тексту постанови.
    
Повний текст постанови виготовлений  02 червня 2021року.
 Головуючий 
  Судді: