УХВАЛА        
 
27 травня 2021року
м. Київ
 
справа № 199/5983/14-ц
провадження № 61-8716ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В.,
 
розглянув касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради, про стягнення заборгованості за договором,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У липні 2014 року прокурор Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради, в якому просив стягнути з відповідача на користь Дніпровської міської ради грошові кошти в сумі 147 355,59 грн основного боргу за договором № 298 від 26 жовтня                 2012 року про внесок на розвиток соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Дніпра, за несвоєчасну сплату коштів, невиконання умов договору пеню у розмірі 6 903, 51 грн, три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 1 090, 03 грн та інфляційні втрати у розмірі   7 073, 06 грн, а всього - 156 122, 19 грн.
 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду                                            м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року, залишеним без                          змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня                      2021 року, в задоволенні позову прокурора Дніпропетровської                 області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради відмовлено.
 
У травні 2021 року заступник керівника Дніпропетровської                      обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду                        м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради, є стягнення заборгованості за договором, ціна позову в загальному розмірі становить 156 122, 19 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб  (2 270 грн ? 100 = 227 000 грн), а тому справа № 199/5983/14-ц є малозначною згідно з наведеними приписами ЦПК України.
 
Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом                       2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.
 
Вказівка в резолютивній частині постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржувані судові рішення ухвалені в малозначній справі.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що                        суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду             м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення                Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від              14 грудня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Фінансово-економічний департамент Дніпровської міської ради, про стягнення заборгованості за договором відмовити.
 
Судді:	В. С. Жданова	
 	А. Ю. Зайцев	
 	Є. В. Коротенко