КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

Справа № 755/5173/20                                                                                 Головуючий у І інстанції Катющенко В.П.
Провадження №22-ц/824/6815/2021                                                              Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
16 червня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Голуб С.А., Ігнатченко Н.В.,
за участі секретаря Тимошевської С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА ІНФОРМ» про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
 
УСТАНОВИВ:
 
у квітні 2020 року позивач, ОСОБА_2 , звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , про вселення позивачадо квартири  АДРЕСА_1 , зобов`язавши  ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не чинити позивачу перешкод у користуванні, проживанні та вселенні його до вказаної квартири.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав, що 22.03.2020 р. його батько, ОСОБА_1 , діючи за довіреністю від імені діда, ОСОБА_3 , змінив вхідні замки на дверях у квартирі АДРЕСА_1 , не впускає позивача до неї, не дивлячись на те, що позивач у вказаній квартирі зареєстрований у встановленому законом порядку з 07.02.2013 р. зі згоди її власника - ОСОБА_3 . 
Позивач проживає у спірній квартирі з 1997 року. 
Протягом березня 2020 року між сторонами постійно відбувались конфлікти з приводу користування спірним житлом.
22.03.2020 р. відповідач  ОСОБА_2 вигнав позивача із квартири, у зв`язку з чим останній не може потрапити до місця свого проживання. 
21, 23 та 24 березня 2020 року позивач звертався із заявами до поліції у зв`язку з перешкоджанням йому у праві користування квартирою та просив вжити заходи реагування до відповідачів. 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києвавід 22 червня 2020 року залучено до участі у даній справі як співвідповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна ІНФОРМ». (том 1 а.с. 93) 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києвавід 03 лютого 2021 року позов задоволено частково. Вселено ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 .В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та закрити провадження у справі.
В обґрунтування скарги зазначає, що позов було пред`явлено до фізичних осіб, які не являються власниками квартири, що є підставою для закриття провадження у справі. Крім того, апелянт не погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позивач належав до сім'ї власника квартири, а відтак мав право на проживання в ній разом з відповідачами. Також, судом не враховано, що реєстрація місця проживання позивача мала тимчасовий характер. 
Апелянт також зазначає, що ухвалюючи рішення про вселення позивача, суд першої інстанції не звернув уваги на подані відповідачем докази щодо неодноразових звернень до правоохоронних органів, які свідчать про те, що позивач систематично порушував правила, встановлені частиною першою статті 116 ЖК Української PCP.
Також, звертає увагу апеляційного суду на неможливість виконати оскаржуване судове рішення про вселення позивача в квартиру без зазначення конкретної кімнати і квадратних метрів, якими має право користуватись позивач.
Відзивів на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на викладені в ній доводи, просив скасувати рішення суду першої інстанції.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Керуючись положеннями ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про можливість перегляду рішення суду першої інстанції за відсутності відповідача ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_2 , які належним чином повідомлений про судове засідання. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що місце проживання      ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07 лютого 2013 року зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6-7).
За матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідачі-1, 2 перебувають у родинних відносинах, оскільки позивач, ОСОБА_2 , є сином відповідача-2, ОСОБА_1 , та онуком відповідача-1, ОСОБА_3 , який у свою чергу є батьком відповідача-2.
12 січня 1996 року квартира АДРЕСА_1 була придбана у приватну власність відповідачем-1, ОСОБА_3 , за договором міни квартири, що був посвідчений, ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, та зареєстрований у реєстрі за № 165 (т. 1 а.с. 14).
Технічні характеристики вказаної квартири убачаються з технічного паспорту, виготовленого станом на 29.08.2016 р. Київським міським бюро технічної інвентаризації. (т. 1 а.с. 16-18).
20 січня 2013 року між ОСОБА_3 , як власником житла та орендодавцем, та ОСОБА_1 , як орендарем, було укладено договір оренди житлового приміщення (кімнати)               № 1, за умовами якого орендодавець надав орендареві й членам його родини, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в користування строком на 2 роки та чотири місяці кімнату, загальною площею 14,5 кв.м, у квартирі АДРЕСА_1 . Також умовами договору передбачено, що орендодавець тимчасово зареєструє у вказаній квартирі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т.1 а.с. 203).
У березні 2020 року позивач звернувся до Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві з заявами щодо перешкоджання йому у праві користування майном за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.33-38).
28 квітня 2020 року між ОСОБА_3 , продавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА ІНФОРМ», покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Верповською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за яким продавець передає належну йому на праві приватної власності квартирупід номером АДРЕСА_1 у власність покупця, а покупець приймає у власність квартиру та зобов`язується сплатити за неї передбачену цим договором грошову суму продавцю (т. 1 а.с. 115-120).
Відповідно до Витягу № 207721040 від 28.04.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер: 2074155980000, яким є квартира  АДРЕСА_1 , за номером запису про право власності/довірчої власності: 36356630 від 28.04.2020, на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 1089, виданий 28.04.2020 Верповською О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 52083317 від 28.04.2020 13:08:59, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНА ІНФОРМ», код ЄДРПОУ: 41605577, форма власності - приватна (т. 1 а.с. 63).
Районним судом також встановлено, що відповідач-2 змінив замки на вхідних дверях спірної квартири, у зв`язку з чим позивач не має доступу до свого житла, де він зареєстрований за місцем проживання. Вказана обставина визнається відповідачем у відзиві.
В ході розгляду справи, судом першої інстанції були заслухані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які показали, що позивач  ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі не з власної волі.
Задовольняючи заявлені позовні вимоги в частині вселення позивача у квартиру, суд першої інстанції виходив із того, що примусове виселення позивача із житлового приміщення було здійснено за відсутності законних на те підстав, а відтак, житлові права позивача були порушені і тому вони підлягають судовому захисту шляхом вселення позивача в квартиру за його зареєстрованим місцем проживання.
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Приписами ст. 47 Конституції України встановлено, зокрема, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
У відповідності до ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання.
Приписами ч.1 ст. 109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.
З огляду на відсутність у матеріалах справи будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження правомірності примусового виселення позивача із займаного житла, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист прав позивача шляхом його вселення у житло за зареєстрованим місцем проживання.
Обґрунтованими є також висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог позивача щодо зобов`язання не чинити перешкоди щодо користування, проживання та вселення його в (до) квартирою (і, у) АДРЕСА_1 , які були заявлені до відповідачів 1, 2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , оскільки на час вирішення цього спору вонине являлись власниками зазначеної спірної квартири, відповідно підстави для задоволення позову у цій частині відсутні.
Не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позов пред`явлений не до того відповідача, оскільки ухвалою суду першої інстанції від 22 червня 2020 року власника квартири - Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна ІНФОРМ» залучено до участі у даній справі як співвідповідача. 
Та обставина, що реєстрація місця проживання позивача у спірній квартирі була обумовлена умовами договору оренди та мала тимчасовий характер не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про вселення, оскільки виселення позивача ОСОБА_2 із займаного ним житлового приміщення відбулось не у передбачений законом спосіб без належних правових підстав.
Застосування ст. 116 ЖК України, як підстави для виселення позивача, на яку посилається апелянт у доводах скарги, можливе лише за вмотивованим рішенням суду із дотриманням визначеного вказаною нормою законодавства порядку.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.
Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 381-384ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складений 24 червня 2021 року.

 
 
Суддя-доповідач                                                                 Д.О. Таргоній
 
Судді:                                                                          С.А. Голуб 
 
                                                                                                          Н.В. Ігнатченко