ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/12520/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року (суддя Юхно І.В.) у справі №160/12520/20 за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                   ВСТАНОВИВ:
          
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у     м. Кривому Розі ради, яка виявилася у не підкоренні ст 1 Закону України “Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії” відповідно до мого звернення від 26.12.19р вх С-1122;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у     м. Кривому Розі ради, яка виявилася у невинесенні за результатами розгляду звернення від 26.12.19 р. вх С-1122 індивідуального акту та у порушенні управлінської функції відповідно п 18, 19, ч1 ст 4 КАСУ і ст 3,19,33,49 Конституції України;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у     м. Кривому Розі ради, яка виявилася у порушенні права на свободу від шкоди, спричиненої неналежним функціонуванням системи місцевого самоврядування після розгляду заяви від 26.12.19 р. вх С-1122 та зазначити закону вимоги якого порушено ним згідно ст 249 КАС України. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачеві.
Повертаючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність в діях позивача ознак зловживання процесуальними правами, а саме подання декількох позовів з аналогічними позовними вимогами та аналогічними підставами. З цих підстав суд вказав,  що наявні правові підстави для застосування положень частини 3 статті 45 КАС України та повернення позовної заяви позивачеві.    
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків, викладених судом обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції згідно статті 315 КАС України. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду, що в даному випадку має місце подання позивачем декількох
позовів з аналогічними позовними вимогами. Так, за позицією позивача, у позові по справі № 215/454/20 ним були заявлені зовсім інші позовні вимоги, ніж у цій справі, а тому висновки суду щодо їх аналогічності є хибними. Також, позивач зауважував, що у справі № 215/454/20 позов був повернутий позивачеві, у зв`язку з чим останній скористався правом повторного звернення до суду з позовом.  
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з огляду на її законність та обґрунтованість. 
          Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до частини 1   статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України   учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Згідно з пунктом 2 частини 2   статті 45 КАС України   з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
Частиною 3   статті 45 КАС України   визначено, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.
В оскарженій ухвалі суд першої інстанції дійшов висновку, що в даному випадку має місце зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що є підставою для застосування наслідків, передбачених частиною 3 статті 45 КАС України.
Такі висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивач 29.01.2020 року вже звертався до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривому Розі ради (справа №215/454/20), в якому заявив позовні вимоги щодо: визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, яка виявилася у порушенні правової позиції ст.   3,   8,   19,   21,   22,   33,   34,   46,   48,   68,   92 Конституції України; визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради, який не вжив заходів усунення причин, які породжують подання заяви від 26.12.2019 р. вх.. С-1122; постановлення окремої ухвали згідно   ст. 249 КАСУ.
Дану інформацію судом встановлено на підставі даних, що міститься у КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За висновками суду першої інстанції, як у цій справі №160/12520/20, так і у справі №215/454/20, позовні вимоги позивача фактично стосуються бездіяльності виконавчого комітету Криворізької міської ради щодо розгляду заяви позивача від 26.12.2019р. вх. С-1122.
З цих підстав суд дійшов висновку, що в даному випадку позивачем подано позови з аналогічними предметами та аналогічними підставами.
Слід зазначити, що підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.
Водночас, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норми закону позивач просить про захист свого права.
Констатуючи факт, що позов у справі, що розглядається, та позов у справі №215/454/20 мають аналогічні предмет та підстави, суд першої інстанції фактично лише дослідив зміст заявлених позивачем позовних вимог у цих справах. 
Натомість, оскаржувана ухвала суду не містить порівняльного аналізу підстав і обставин (фактів), якими позивач обґрунтовує позовні вимоги у справі, що розглядається та у справі №215/454/20.
При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що стосовно справи №215/454/20, то висновок по ній був зроблений судом першої інстанції на підставі даних комп`ютерної програми, де інформація про підстави позову відсутня, а не шляхом дослідження матеріалів справи в паперовому вигляді.
Згідно зі  статтею 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
При цьому, зміст принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі зобов`язує адміністративний суд до активної ролі у судовому засіданні.
Відповідно до частини 4  статті 9 КАС України, суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Таким чином, враховуючи законодавчо встановлений обов`язок вжиття визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, суд апеляційної інстанції вважає, що в спірному випадку суд першої інстанції мав був дослідити позовну заяву у справі разом з наданими позивачем доказами як у справі, що розглядається, так і справі №215/454/20, та лише після цього робити висновок, зокрема, про аналогічність/не аналогічність підстав заявлених позовів. 
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступні обставини.
Так, судом встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 позов у справі №215/454/20 повернуто позивачеві з підстав не усунення його недоліків. 
Згідно положень частин  8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Отже, після повернення позовної заяви у справі №215/454/20 ОСОБА_1 не був позбавлений права повторно звернутися до суду за захистом порушеного права, яким, як зазначає позивач у апеляційній скарзі, він в даному випадку і скористався.
З огляду на вищезазначене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, не в повній мірі з`ясувавши всіх обставин, що мають значення для справи, дійшов передчасного висновку про подання позивачем декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав.
Враховуючи вищенаведене, зважаючи на приписи  статті 320 КАС України, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що не можуть бути задоволенні вимоги ОСОБА_1 , які викладені в апеляційній скарзі щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції, оскільки суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями щодо направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю лише у разі скасування рішення суду першої інстанції, яке прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності) (стаття 318 КАС України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі №160/12520/20 – скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
          Повний текст постанови складено 10.06.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк