ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2021 р. 	Справа № 520/18137/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 16.12.20  по справі № 520/18137/2020
за позовом               ОСОБА_1  
до              Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                   
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі також – відповідач, ГУ ПФУ у Харківській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій № 6 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 13.11.2020;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2014 по 02.08.2014, відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8-ми (восьми) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю з 01.01.2014 по 02.08.2014, відповідно до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, установленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2020 року зупинено провадження у справі № 520/18137/2020 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 520/1286/16-а.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 520/1286/16-а з огляду на висновки Великої Палати Верховного Суду, сформовані у постанові від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 щодо того, що пенсійні спори за позовами громадян підлягають розгляду без застосування строку давності. 
Зазначив, що предметом розгляду у справі № 510/1286/16-а, яка перебуває на розгляді Великої Палати Верховного Суду, є питання подачі позовної заяви з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Метою передачі вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є з`ясування можливості застосування у спорах стосовно соціального захисту шестимісячних строків звернення до суду, встановлених процесуальним законом (ст. 99 КАС України в редакції до 15.12.2017 та ст. 122 КАС України в редакції з 15.12.2017), можливості застосування строків звернення до суду для фактичного встановлення строкових меж триваючого порушення у сфері реалізації соціальних прав, а також можливості не застосовувати відповідний процесуальний строк, а використовувати як аналогію до всіх зазначених спорів положення ч. 2 ст. 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», щодо виплати пенсій, не отриманих з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, за минулий час без обмеження будь-яким строком.
Вважає хибним висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 510/1286/16-а, оскільки спірні відносини у цих справах є різними. У даній справі спір стосується виплати компенсації у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії на виконання рішення суду, а не самої пенсії чи відповідних доплат до основного розміру пенсії, які не були враховані пенсійним органом при призначенні пенсії, як у справі № 510/1286/16-а. Спір про виплату пенсії у належному позивачу розмірі вже вирішений постановою суду.
При цьому, спір у справі № 510/1286/16-а стосується перерахунку пенсії позивача, який з 17.07.2009 отримує пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», та виник у зв`язку з тим, що на момент призначення пенсії позивачу не були включені в розрахунок індексація заробітної плати, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, премії та інші виплати.
Разом з тим, у цій справі нарахування та виплата позивачу пенсії відбулися у зв`язку з прийняттям пенсійним органом відповідного рішення. Вказує, що лише з рішення ГУПФУ в Харківській області від 13.11.2020 позивач дізнався про те, що в період часу з 01.01.2014 по 02.08.2014 відповідачем невірно здійснювались розрахунок та виплата основної державної пенсії та додаткової пенсії відповідно до ст. 50, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», після чого у грудні 2020 року звернувся до суду з відповідним позовом, а отже, строку звернення до суду ним не пропущено.
З огляду на викладене, вважає, що немає необхідності зупинення провадження у цій справі до вирішення Великою Палатою Верховного Суду справи № 510/1286/16-а.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предмети спірних відносин у цій справі, в частині застосування строків звернення до суду, та у справі № 510/1286/16-а, є подібними, а відтак, за висновком суду першої інстанції, наявні підстави для зупинення провадження у даній справі, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України.
Водночас, суд першої інстанції в обґрунтування підстав для зупинення провадження у справі послався на п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України, зазначивши про необхідність зупинення провадження у даній справі як у типовій до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі № 510/1286/16-а.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Положеннями статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України розмежовано підстави, за яких суд має право зупинити провадження, а також, з настанням яких, суд зобов`язаний вчинити таку процесуальну дію.
Перелік визначених підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Так, відповідно до ч.2 ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі:
1) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що перешкоджає прибуттю до суду, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до одужання;
2) знаходження учасника справи у довгостроковому відрядженні, якщо його особиста участь буде визнана судом обов`язковою, - до повернення з відрядження;
3) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі - до припинення перебування на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;
4) призначення судом експертизи - до одержання її результатів;
5) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції;
6) направлення судового доручення щодо збирання доказів - до надходження ухвали суду, який виконував доручення, про виконання доручення або неможливість виконання доручення;
7) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів;
9) розгляду типової справи і оприлюднення повідомлення Верховного Суду про відкриття провадження у зразковій справі - до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі;
10) постановлення ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом - до закінчення виконавчого провадження з вилучення доказів для дослідження судом.
За визначенням п.п. 21, 22 ч.1 ст.4 КАС України типові адміністративні справи - це адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.
Зразкова адміністративна справа - це типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.
26.06.2019 ухвалою Великої Палати Верховного Суду прийнято до розгляду справу № 510/1286/16-а за позовом фізичної особи до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області (яке є правонаступником управління Пенсійного фонду України у Ренійському районі Одеської області) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Виходячи зі змісту вказаної ухвали, причиною передачі Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду вказаної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі ч. 5 ст. 346 КАС України слугувала наявність виключної правової проблеми, яка полягає у необхідності формування відповідних правових позицій, для чого потрібно надати відповіді на такі питання:
1. Чи можуть судами застосовуватися у спорах стосовно соціального захисту (для обмеження розміру належних особі сум соціальних виплат) шестимісячні строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом – КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), якщо предметом спору є неотримання особою регулярних (щомісячних тощо) соціальних виплат, які суб`єкт владних повноважень з власної вини не виплачував фізичній особі або виплачував у неповному розмірі?
2. Чи можуть суди застосовувати строки звернення до суду, встановлені процесуальним законом – КАС (стаття 99 у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, та статті 122 в редакції, що є чинною на сьогодні), для фактичного встановлення строкових меж (може граничних меж) триваючого правопорушення у сфері реалізації соціальних прав та відповідно цим строком обмежувати доступ особи до суду?
3. Чи може бути факт нездійснення перевірки особою, якій державою призначено пенсію або інші постійні соціальні виплати, правильності нарахування уповноваженими суб`єктами владних повноважень конкретних сум таких виплат або невчасне звернення з відповідним позовом до адміністративного суду підставою для судового захисту її прав лише у межах останніх шести місяців, що передують даті звернення до суду?
4. Чи можуть суди не застосовувати відповідний процесуальний строк, а відповідно до частини шостої статті 7 КАС використовувати як аналогію закону до всіх зазначених вище спорів положення частини другої статті 87 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ); статті 46 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV) та статей 51, 55 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а деяких інших осіб» (далі - № 2262-ХІІ), в яких міститься норма, згідно з якою нараховані (первинно встановлені за відповідною заявою фізичної особи) суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком?
Відповідно до ч. 5 ст. 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що справа № 510/1286/16-а є зразковою, а справа № 520/18137/2020 - типовою по відношенню до справи № 510/1286/16-а.
Отже, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі № 520/18137/2020 з підстав, передбачених п. 9 ч. 2 ст. 236 КАС України до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі є хибним.
Також, колегія суддів уважає за необхідне зазначити, що спірні відносини, які склалися у справі № 520/18137/2020, та у справі № 510/1286/16-а, яка розглядається Великою Палатою Верховного Суду, є різними.
Так, предметом позову у справі № 510/1286/16-а є визнання неправомірними дій управління ПФУ щодо неврахування для обчислення пенсії позивача сум індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат; зобов`язання управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії як державному службовцю з дати її призначення - 17 липня 2009 року на виконання статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу», з урахуванням середньомісячної суми індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премій до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат за 24 календарних місяці.
При цьому, як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій у вказаній справі, при призначені позивачу пенсії у 2009 році в розрахунок пенсії не включені інші виплати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне страхування, а саме: індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, премії до державних, професійних та ювілейних свят та інших виплат. При зверненні позивачки до УПФУ у Ренійському районі для перерахунку пенсії на підставі довідки про складові заробітної плати № 1020/04 від 01.08.2016 листом від 08.08.2016 їй було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки ці виплати не є складовою заробітної плати, відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу», тому не включаються до заробітної плати державного службовця при обчисленні пенсії.
Отже, у справі № 510/1286/16-а спірні відносини склалися внаслідок неправильного, на думку позивача, нарахування пенсії при її призначенні у 2009 році за рахунок неврахування окремих видів виплат.
Разом з тим, у цій справі ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 13.11.2020 щодо відмови в перерахунку пенсії як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, за період з 01.01.2014 по 02.08.2014 (основної пенсії 8 мінімальних пенсій за віком, додаткової пенсії 75 % мінімальної пенсії за віком), та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії у вказаних розмірах за період з 01.01.2014 по 02.08.2014.
Тобто, спірні відносини у справі № 520/18137/2020 не пов`язані з помилкою відповідача при призначенні пенсії, а пов`язані з тим, що позивачу у 2020 році відмовлено у задоволенні його заяви до ГУПФУ в Харківській області про проведення перерахунку пенсії в межах чітко визначеного періоду з 01.01.2014 по 02.08.2014, протягом якого була відсутня постанова Кабінету Міністрів України, яка б встановлювала розмір основної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Враховуючи викладене, колегія суддів уважає, що правовідносини у справі № 520/18137/2020 не є подібними тим, які виникли у справі № 510/1286/16-а, а відтак, відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 520/18137/2020, передбачені п. 5 ч. 2 ст. 236 КАС України - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду.
За змістом частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Враховуючи наведені вище правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не врахував усі обставини, що мають значення для справи та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала, як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, скасуванню, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу  Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2020 по справі № 520/18137/2020 - скасувати.
Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич