П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
23 червня 2021 року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 22-8495                                              Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н. О. 
Унікальний № 755/18684/20                                                             Доповідач - Пікуль А. А.
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                    головуючого                                       Пікуль А. А.
                    суддів                                                  Іванової І. В.
                                                                                 Невідомої Т. О.
                    
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-
 
у с т а н о в и в:
 
У грудні 2020 року ОСОБА_2 пред`явила в суд позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 20 000 грн щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 1-3).
Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей -  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалось та відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року шлюб розірвано. ОСОБА_1 інших утриманців не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати аліменти у фіксованій сумі у розмірі 20 000 грн щомісячно.
 
04 березня 2021 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково в розмірі 2 000 грн щомісячно та вказував, що в листопаді 2018 року відповідачем за місцем його роботи було подано заяву про добровільне відрахування коштів на користь позивача. З грудня 2018 року по серпень 2020 року включно сума відрахувань становила 10 000 грн на місяць. У вересні відповідача було виведено поза штат у зв`язку із не проходженням атестації з поважних причин. Розмір заробітної плати був суттєво зменшений у зв`язку з чим відповідач був змушений подати до бухгалтерії за місцем роботи нову заяву, відповідно до якої з вересня 2020 року по даний час сума відрахувань на утримання доньки становить 2 000 грн. Іншого майна окрім транспортного засобу УАЗ, 1992 року випуску, відповідач не має.
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 840 грн 80 коп. судового збору.
 
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить змінити рішення суду в частині визначення розміру аліментів, зменшити розмір стягнутих аліментів до 3 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 07 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 93-95).
У своєму відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Матвійчук  Д. В., вказує, що 25 березня 2021 року в Єдиному державному реєстрі декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування було опубліковано дві декларації ОСОБА_1 . Відповідно до декларації ОСОБА_1 «Перед звільненням особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює період, який не був охоплений раніше поданими деклараціями)» за період з 01 січня 2021 року - 15 березня 2021 року, поданої 25 березня 2021 року, дохід становить від заробітної плати становить 76 734 грн, тобто 25 587 грн на місяць.
Відповідно до декларації ОСОБА_1 за звітний 2020 рік (Щорічна, особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (охоплює попередній рік), поданої 25 березня 2021 pоку, дохід від заробітної плати становить 418 887 грн тобто 34 907 грн 25 коп. на місяць. Крім того у користуванні відповідача перебуває декілька об`єктів нерухомого майна та в його розпорядженні є два транспортні засоби. 
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визначення щомісячного розміру аліментів на суму 10 000 грн. (20 000 - 10 000) позивачем не оскаржується, а тому у апеляційному порядку в цій частині не переглядається.
 
За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року розглядається апеляційним судом у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Пікуль А. А., з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Судовим розглядом встановлено, що  29 квітня 2006 року сторони зареєстрували шлюб (а. с. 14)
Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).
У подальшому, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
 
За встановлених обставин, задовольняючи частково позов  ОСОБА_2 , районний суд виходив з того, що доказів того, що відповідач був виведений поза штат у зв`язку із не проходженням атестації та, як наслідок, був позбавлений надбавок за високі досягнення у праці та виконання особливо важливої роботи відповідачем до суду не було надано.
У сукупності оцінених судом доказів є підстави вважати, що відповідач спроможний  надавати матеріальну допомогу на утримання своєї доньки. Відповідач сплачував в середньому 10 000 грн аліментів на користь позивача щомісячно, а в подальшому розмір аліментів зменшився до 2 000 грн. 
За таких обставин, районний суд дійшов висновку, що відповідачем раніше сплачувались кошти в розмірі 10 000 грн та доказів того, що заробітна плата відповідача суттєво зменшилась ним не було надано
 
При перевірці указаних висновків районного суду у контексті доводів апеляційної скарги відповідача апеляційний суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тобто, вони обидва повинні нести обов`язок належного забезпечення  своїй дитині належних умов для життя та гармонійного  розвитку.
Так, згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
          Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
          Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
 
Матеріали справи свідчать, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками  ОСОБА_3 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а. с. 15-16).
До апеляційної скарги ОСОБА_1 було додано копію наказу Київської міської прокуратури № 327 від 01 березня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях та інших заходів примусового характеру прокуратури м. Києва ті з органів прокуратури  у зв`язку з поданням заяви про звільнення (а. с. 97).
Станом на час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_1 мав місце роботи та щомісячний стабільний дохід.
Відповідач є працездатним, інших утриманців не має, тому в змозі сплачувати аліменти у розмірі, що перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, встановлений законом, адже діти, які мають двох працездатних батьків, вправі розраховувати на  рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Ураховуючи викладені обставини, наявність визнаної ОСОБА_1 можливості сплачувати аліменти на утримання доньки, апеляційний суд вважає, що визначений районним судом розмір аліментів - 10 000 грн щомісячно, ураховуючи також можливість утримання від матері, є завищеним та доходить висновку про наявність підстав для зменшення визначеного районним судом розміру аліментів з 10 000 грн до 5 000 грн.
Указаний розмір аліментів, ураховуючи визначений законом розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (2 395 грн., з 01.07.2021 - 2 510 грн.)  удвічі перевищує мінімальний рекомендований  розмір аліментів на одну дитину. 
Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. 
У даній справі у розпорядженні суду відсутні докази щодо наявності між сторонами домовленості з цього приводу.
 
Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 березня 2021 року змінити в частині визначення розміру аліментів.
Зменшити розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 10 000 грн до 5 000 (п`яти тисяч) грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 07 грудня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 
Визначений судом розмір аліментів щорічно підлягає індексації відповідно до закону.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.  

Головуючий                                                                      А. А. Пікуль
 
Судді                                                                                  І. В. Іванова
 
Т. О. Невідома