Справа № 146/898/20
Провадження № 22-ц/801/1181/2021
Категорія: 61
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року	Справа № 146/898/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),
суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,
з участю секретаря судового засідання Ліннік Я. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення нікчемності заповіту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Чудака В. Д. на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області у складі судді Пилипчука О. В. від 30 березня 2021 року, –

встановив:

       У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом, за яким просив встановити нікчемність заповіту, посвідченого 02 лютого 2015 року секретарем Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області Резнік Г. І., вчиненого від імені ОСОБА_3 , яка проживала в с. Паланка Томашпільського району Вінницької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_3 , яка проживала в с. Паланка Томашпільського району Вінницької області та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була його матір`ю. Після її смерті він звернувся до Томашпільської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про прийняття спадщини і в кінці 2018 року довідався про існування заповіту від 02 лютого 2015 року, посвідченого секретарем Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області Резнік Г. І., вчиненого від імені його матері ОСОБА_3 на ім`я його брата ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
Вказував, що спадкоємцем в порядку спадкової трансмісії після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є дочка ОСОБА_4 , громадянка Російської Федерації ОСОБА_2 .
Вимагав встановити нікчемність заповіту як такого, що посвідчений з порушенням вимог закону через:
-відсутність у посвідчувальному написі запису про те, що заповіт підписано власноручно заповідачем у присутності відповідної посадової особи органу місцевого самоврядування, не зазначення часу підписання заповіту, причин посвідчення заповіту поза приміщенням органу місцевого самоврядування, місця складення та посвідчення заповіту;
-посвідчення заповіту особою, яка не мала повноважень на здійснення такої нотаріальної дії – секретарем Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області Резнік Г. І., щодо якої не приймалося рішення сільської ради про уповноваження її на вчинення окремих нотаріальних дій.
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року у позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заповіт було складено посадовою особою компетентного органу, внесено до книги реєстрації, заповідачкою сплачено державне мито. Визнання заповіту нікчемним може спричинити зміну волевиявлення заповідачки.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – адвокат Чудак В. Д., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. 
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і у позовній заяві.
       Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
       Частиною першою статті 367 Цивільного процесуального кодексу (далі – ЦПК України) передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права (стаття 376 ЦПК України).
       Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив із того, що заповіт було складено посадовою особою компетентного органу, внесено до книги реєстрації, заповідачем сплачено державне мито. Визнання заповіту нікчемним може спричинити зміну волевиявлення заповідача.
З такими висновками суду погодитись не можна з огляду на таке.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт, посвідчений 02 лютого 2015 року секретарем Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області Резнік Г. І., яким заповіла все своє майно сину ОСОБА_4 . Заповіт складений за місцем проживання заповідачки в АДРЕСА_1 .
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спадкоємцем ОСОБА_3 в порядку спадкової трансмісії після смерті його матері є дочка ОСОБА_4 ОСОБА_2 .
       За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
       Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
       Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту. 
       Частиною другою статті 215 ЦК України установлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
       Згідно з частиною першою статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.
       Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 прийшла до висновку щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
       Водночас Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.
       При цьому, згідно з частиною другою статті 5 ЦПК України суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
       Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).
       Отже, такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів.
       За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.
       Така позиція викладена також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19) під час розгляду спорів у подібних правовідносинах.
       Таким чином, оскільки суд першої інстанції у своєму рішенні фактично здійснив оцінку заповіту на предмет його відповідності волевиявленню заповідача, тобто вдався до оцінки обставин, з якими закон пов`язує недійсність правочину, в той час, коли з такими вимогами позивач не звертався, натомість він обрав спосіб захисту, який не є ефективним способом захисту його права на спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_5 , то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові з підстав, викладених у цій постанові.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 381-383 ЦПК України апеляційний суд, –

постановив:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Чудака В. Д. задовільнити частково.
       Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 30 березня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову.
       У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про встановлення нікчемності заповіту відмовити.
       Судові витрати залишити за позивачем.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       (Повний текст судового рішення виготовлено 14 червня 2021 року).

       Головуючий                                                 О. С.         Панасюк

       Судді:                                                        О. В. Ковальчук

                                                                       Т. М. Шемета