ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/1380/21  Номер провадження 22-ц/814/1559/21	Головуючий у 1-й інстанції Савченко  Л.І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Абрамов П.С., Бондаревська С.М.,
розглянувши у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2021 року, постановлену суддею Савченко Л.І.,
у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення її позову до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:
       16.02.2021 ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про скасування наказу про її звільнення, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Разом із позовною заявою подала заяву про забезпечення вказаного позову шляхом заборони відповідачу приймати на роботу особу/осіб на посаду начальника відділу якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області.
       Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 30.04.2021 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
       Ухвала суду першої інстанції вмотивована тим, що забезпечення позову в спосіб, заявлений позивачкою, фактично вирішує спір без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
       Позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та винести постанову про задоволення її заяви про забезпечення позову.
       Зазначає, що, звертаючись до суду із позовом про поновлення на роботі, просила його забезпечити, оскільки існують реальні ризики неможливості виконати рішення суду.
       Вважає помилковим вирішення заяви без її участі, як заявника, внаслідок чого районний суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення.
       Вказує, що звільнення її з посади начальника відділу якості правової допомоги та підвищення кваліфікації її надавачів Регіонального центру за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося, незважаючи на оскарження в судовому порядку наказу відповідача про оголошення догани від 11.01.2021. Тоді як за результатами проведення заходу держаного контролю Управлінням Держпраці у Полтавській області встановлена наявність порушень трудового законодавства про працю відносно неї.
       Додатковою обставиною, яка вказує на наявність обґрунтованого ризику, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим захист порушеного її трудового права, - є невиконання відповідачем рішення в іншій справі №554/7957/15-ц за позовом ОСОБА_2 про скасування наказів про накладення дисциплінарних стягнень, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
       Доводить, що запропонований нею спосіб забезпечення позову не є тотожним змісту позовних вимог.
       24.06.2021 ОСОБА_1 направила до апеляційного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів, які нею не були долучені при розгляді заяви судом першої інстанції, оскільки розгляд відбувся без повідомлення учасників справи. Також заявила про розгляд справи без її участі, підтримуючи апеляційну скаргу.
       Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, направив в апеляційний суд заяву про розгляд справи без участі представника.
       Неявка сторін абр інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч.2 ст.373 ЦПК України).
       Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
       Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що у провадженні Октябрського районного суду м.Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області про скасування наказу №14-к від 11.02.2021 про її звільнення у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно з п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України; поновлення на роботі на посаді начальника відділу забезпечення якості правової допомоги та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
       Подаючи разом з позовом заяву про його забезпечення, ОСОБА_1 обґрунтовувала необхідність заборони відповідачу приймати на роботу особу/осіб на посаду, з якої її звільнено, мотивуючи, тим, що її звільнення відбулося, незважаючи на те, що нею оскаржено в судовому порядку наказ від 11.01.2021 про накладення на неї дисциплінарного стягнення. Вважала свій позов обґрунтованим, а тому прийняття на посаду, з якої її звільнили, іншої особи ускладнить виконання судового рішення та може негативно вплинути на інтереси цієї особи.
       Відмовляючи у забезпеченні позову, районний суд виходив з недостатності мотивів для забезпечення заявленого ОСОБА_1 позову та неможливості застосування запропонованого позивачкою способу забезпечення, що фактично є вирішенням справи без її розгляду по суті.
       Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на правильно застосованих нормах процесуального права та відповідають фактичним обставинам справи.
       Доводи апеляційної скарги правильність висновків районного суду не спростовують, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням, довільним тлумаченням норм процесуального права, що регулюють процедуру забезпечення позову, та власною оцінкою фактичних обставин звільнення.
       Відповідно до положень ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150 ЦПК України забезпечення позову. Забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно роз`яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 
       У справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов`язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов`язків, оскільки таким чином фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті (абзац 3 пункту 5 Постанови).
З урахуванням викладених норм цивільного процесуального закону та роз`яснень районний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що забезпечення позову у вигляді заборони Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області приймати на посаду, з якої звільнено позивача, іншу особу - фактично є вирішенням спору без розгляду справи по суті.
Враховуючи наведене, апеляційний суд відхиляє доводи щодо обґрунтованості позовних вимог як підставу для забезпечення позову у визначений позивачкою спосіб, оскільки висновок про обґрунтованість позову та його задоволення чи залишення без задоволення суд робить у своєму рішенні, постановленому після закінчення судового розгляду на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.ст.259, 264, 265 ЦПК України). 
       Із цих же підстав колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про необхідність забезпечення позову з посиланням на те, що звільнення відбулося, незважаючи на оскарження в судовому порядку наказу відповідача про оголошення догани від 11.01.2021, тоді як за результатами проведення заходу держаного контролю Управлінням Держпраці у Полтавській області встановлена наявність порушень трудового законодавства про працю відносно неї.
       Вказані обставини підлягають перевірці та оцінці під час розгляду справи по суті, а не при вирішенні заяви про забезпечення позову.
       Не заслуговують на увагу та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги щодо наявності обґрунтованого ризику, що невжиття запропонованих заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим захист порушеного трудового права позивача. Посилання на невиконання відповідачем рішення в іншій справі №554/7957/15-ц за позовом ОСОБА_2 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана справа ніяким чином не пов`язана із позовом ОСОБА_1 та не має преюдиційного значення у даній справі.
Колегія суддів також не приймає до уваги додані до письмового клопотання позивача письмові докази: копію листа Управління Держпраці у Полтавській області №16-Ш 374/01/15-04/198 від 13.04.2021; копії судових рішень Октябрського районного суду м.Полтави у справі №554/160/21 від 24.02.2021, у справі №554/7957/15-ц від 11.08.2016, 07.12.2016 та від 17.10.2018. По-перше, вказані докази могли бути долучені позивачем при поданні заяви про забезпечення позову, поважних причин їх неподання позивачем не зазначено. По-друге, оцінка вказаних доказів на предмет належності та допустимості має бути надана судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті спору та в разі, коли воно стане предметом апеляційного розгляду – судом апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали районного суду – без змін. 

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 30 квітня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 30.06.2021.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 П.С. Абрамов

                                                                               С.М. Бондаревська