Справа № 344/49/21 
Провадження № 33/4808/249/21 
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В. 
Суддя-доповідач Малєєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Малєєв А.Ю., розглянув справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та
в с т а н о в и в :
1. Зміст постанови суду першої інстанції.
1.1.  ОСОБА_1  визнаний винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП, на нього накладено 10200 грн штрафу із позбавленням права керування транспортними засобами на один рік; стягнуто на користь держави 454,0 грн судового збору.
1.2. Згідно даних постанови та протоколу, 26 грудня 2020 року о 23год. 45хв. по вул. Огарьова та вул. Миру в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом RENAULT KENGOO номерний знак НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням приладу Драгер в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
2. Доводи апеляційної скарги:
- на проходження експертизи на предмет алкогольного сп`яніння до медичного закладу працівники поліції ОСОБА_1 не направляли, хоч на відео видно, що він вказав, що не вживав спиртні напої;
- в графі протоколу “дата складання” зазначено цифру “027 грудня”, тобто дата складання протоколу є невизначеною, що є порушенням ст. 256 КУпАП;
- до матеріалів справи не додано свідоцтво про державну реєстрацію алкотестера “Драгер 7510” та сертифікат відповідності або свідоцтво про його повірку, тому його покази можуть бути недостовірними;
- відповідні клопотання ОСОБА_1 про витребування вказаних доказів судом першої інстанції залишені без задоволення. Такі дії суду порушили права ОСОБА_1 , визначені ст. 268 КУпАП. Останній фактично був позбавлений права на судовий захист.
Просить постанову скасувати, а провадження у справі – закрити.
3. Провадження в апеляційному суді.
В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 та його захисник не з`явились. 
Строк розгляду апеляційних скарг — 20 днів (ст. 294 КУпАП).
Тому справу належить розглянути в межах строку розгляду на підставі наявних матеріалів.
4. Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких мотивів.
Перше. Справа розглянута без ОСОБА_1 , але він знав про розгляд справи судом першої інстанції щодо нього за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 1 — дані Протоколу, а.с. 5 — дані нагрудних відеокамер патрульних поліцейських, а.с. 8, 13, 20 — телефонограми, а.с. 11 — Заява ОСОБА_1 про перенесення слухання справи, а.с. 14 — Клопотання захисника в інтересах ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи, а.с. 21 — Клопотання захисника про ознайомлення з матеріалами справи, а.с. 23 — Письмові пояснення ОСОБА_1 , а.с. 27 — Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів).
Поза розумним сумнівом матеріали справи містять дані про обізнаність ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи.
У ході провадження він мав адвоката, тобто користувався професійною правничою допомогою (а.с. 15 — Договір від 05.02.2021).
Судові засідання неодноразово були відкладені за клопотаннями в інтересах ОСОБА_1 .
Справу розглянуто в присутності захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням наданих суду Письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 23-26). 
12.03.2021 винесена оскаржувана постанова.
З цього слідує висновок, що ОСОБА_1 знав і про складання щодо нього протоколу, і провадження щодо нього, користувався послугами адвоката, в судові засідання не з`являвся, відтак скористався правом на доступ до суду та захист на власний розсуд. 
Апеляційний суд констатує, що суд першої інстанції мав усі підстави для вирішення справи 12.03.2021 без ОСОБА_1 .
Друге. Апеляційний суд за результатами дослідження матеріалів справи дійшов висновків, які аналогічні висновкам суду першої інстанції.
Це підтверджено: даними газоаналізатора “Драгер” (1,30 %), даними Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння (підпис ОСОБА_1 у відповідних графах “з результатом згоден” — “згоден”), даними протоколу (в графі пояснень ОСОБА_1 написав “винен”).
Однак найбільш інформативним є дані відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліцейських (а.с. 5), на яких чітко видно і чути таке:
- мало місце ДТП (за ст. 124 КУпАП);
- водієм транспортного засобу був саме ОСОБА_1 , який недвозначно ствердив, що “вживав”, і висловлював зацікавленість у вирішенні “ситуації” без протоколу, без суду;
- ОСОБА_1 було повідомлено про його права;
- події відбувались (фіксувались) в присутності свідків;
- добровільна згода ОСОБА_1 на законну пропозицію патрульних поліцейських пройти огляд на місці ДТП з допомогою газоаналізатора “Драгер”;
- згода ОСОБА_1 з тестом на газоаналізаторі і його результатами (1,30 проміле).
Письмові пояснення свідків до уваги брати не можна, але належить констатувати, що під час огляду водія вони були присутні. 
Отже, за указаних у протоколі та постанові суду обставин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом, порушив ПДР України, вчинив ДТП, визнав це у спілкуванні з працівниками поліції, добровільно пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці ДТП за допомогою газоаналізатора “Драгер”, результат якого склав 1,30 % (проміле).
ОСОБА_1 не заперечував проти огляду, незгоду з його результатами не висловлював, тому й пропонувати пройти огляд у медичному закладі обумовленої законом потреби не було. 
Апеляційний суд вважає, що в діях ОСОБА_1 поза розумним сумнівом наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Інші доводи апелянта (в т.ч. і щодо дати, яка безсумнівно відповідає написаному “27 грудня 2020 року” — даті складання протоколу, та узгоджується з даними відеоматеріалів, тобто логічно відповідає даті і часу фіксування адміністративного правопорушення — 26.12.2020 о 23:59 — результат “Драгер”, ін.) правильності висновків суду першої інстанції не спростовують і не можуть бути підставою для скасування законного, обґрунтованого та вмотивованого рішення суду.
З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції розцінює доводи апелянта, як спробу уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
За таких обставин, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції — без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 березня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без зміни.
Постанова не оскаржується.

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                А.Ю. Малєєв