Дата документу 26.05.2021 Справа № 937/4103/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 937/4103/20                                       Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1924/21 Міщенко Т.М.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       Головуючого:        Бєлки В.Ю.
               Суддів:                Кримської О.М.
                                       Онищенко Е.А        
               За участю секретаря:Семенчук О.В.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 .
Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
               Зазначає, що після смерті чоловіка вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. 
               Подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законодавством шестимісячного строку вона не змогла у зв`язку із хворобою Паркінсона, яка постійно прогресує та потребує постійного медикаментозного лікування. 
               У зв`язку зі стресом після смерті чоловіка, хвороба загострилася і вона погано себе почувала та проходила тривалий курс лікування.
               Посилаючись на зазначені обставини просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її чоловіка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .
               Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 січня 2021 року замінено первісного відповідача Мелітопольську міську раду Запорізької області належним відповідачем ОСОБА_2 .
               Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2021 року у задоволені позову відмовлено.

               У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Судом не враховано, що законодавством не визначено обов`язковість спільного проживання на момент смерті одного з подружжя. Судом не досліджені причини пропуску строку для прийняття спадщини. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.
На зазначену апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 та його адвоката Бриковської Д.О. надійшов відзив у якому наголошують на тому, що враховуючи обставини справи, а також тривалість строку для прийняття спадщини, позивач не довів існування обставин та непереборних перешкод для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у визначений законом шестимісячний строк, та не довів, що такий строк він пропустив з поважних причин. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що обставини, які навів позивач не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини.
Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.
Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.10.2019.
               Після його смерті відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок, в якому він був зареєстрований, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
               Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
               Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
               Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
                ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 26.08.2010.
               Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом.
               Позивач на час смерті спадкодавця з ним не проживала та була зареєстрована за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 .
               У встановлений законом шестимісячний строк вона не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Причинами, які завадили їй звернутися до нотаріуса з відповідною заявою, стали хвороба ОСОБА_4 та неповідомлення їй про смерть чоловіка.
               З копії спадкової справи № 288/2019, заведеної після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті вказаної особи, є ОСОБА_2 – рідний дядько померлого, що підтверджується матеріалами спадкової справи.
               Відповідно до листа приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Тимченко М.Г. від 20.03.2020, позивачу роз`яснено, що до спливу шестимісячного строку вона повинна була подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальних органів м. Мелітополя. У зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_3 видано іншому спадкоємцю, їй було рекомендовано звернутися до суду з метою поновлення строку для прийняття спадщини.
               Відповідно до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
               Згідно ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.
               Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
               Враховуючи цей факт, рідний дядько померлого ОСОБА_3 на законних підставах прийняв спадщину, вважаючи, що інших спадкоємців не було.
               За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
               Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
               Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
               Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,  непереборними,  істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
               Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 04.11.2015 у справі №6-1486цс15).
               За правилами, встановленими ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
               Частинами 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
               За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Досліджуючи доводи позивача, щодо поважності причин пропуску для прийняття спадщини, а саме хвороба, суд першої інстанції встановив, що згідно довідки від 02.04.2020 та виписки із медичної карти від 24.04.2020, їй встановлено діагноз: хвороба паркінсона та зазначено, що вона потребує постійного прийому лікарських препаратів. Проте суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 не була позбавлена можливості особисто подати заяву на прийняття спадщини нотаріусу або відправити вказану заяву поштою. Крім того, на лікуванні вона не перебувала в умовах стаціонару в період строку для подання відповідної заяви.
З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини, які навів позивач не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в основу рішення поклав вимогу спільного проживання з спадкодавцем, є безпідставним, оскільки суд при прийнятті рішення виходив лише, з вимог позову, щодо поважності пропуску строку на прийняття спадщини. 
Докази та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
               Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 лютого 2021 року по цій справі залишити без змін.
               Дата складання повної постанови 31 травня 2021 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

                       Головуючий:                                                В.Ю. Бєлка

                       Судді:                                                        О.М. Кримська
       
                                                                               Е.А. Онищенко