У х в а л а
    
20 квітня 2021 року
м. Київ
 
справа № 454/11/19
 
провадження № 61-3576ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,  
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 07 травня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року рішення Сокальського районного суду Львівської області від 07 травня 2019 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ КП «Сокальжитлокомунсервіс» від 05 грудня 2018 року № 409-к «Про звільнення бухгалтера І категорії ОСОБА_1 ».  Поновлено ОСОБА_1 на посаді бухгалтера І категорії КП «Сокальжитлокомунсервіс» з 05 грудня 2018 року. Стягнуто з КП «Сокальжитлокомунсервіс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 80 287 грн 74 коп. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року, в якій просила змінити судове рішення, збільшивши суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, та стягнути з КП «Сокальжитлокомунсервіс» у її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 118 824 грн 27 коп.
 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року відмовлено. Постанову Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року залишено без змін.
 
03 березня 2021 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права,просить оскаржуване судове рішення скасувати й передати справу для розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 березня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
На усунення недоліків, що зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 березня 2021 року заявник направив до суду запитувані матріали. 
 
Аналізом матеріалів касаційних проваджень №№ 61-3576ск21, 61-22590ск19 з урахуванням доводів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення судом установлено, що у відкритті касаційного провадження у цій справі слід відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статями 2, 17 ЦПК України  однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції та специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанції.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України. 
 
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на розгляд справи протягом розумного строку, на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності цивільних правовідносин.
 
У відповідності до частини першої статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали, рішення, постанови, судові накази.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 грудня 2019 року (касаційне провадження № 61-22590ск19) указану справу визнано малозначною. Підстави вважати, що суд помилково відніс цю справу до категорії малозначних, відсутні.
 
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 
 
Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. 
 
Отже, справа № 454/11/19, на судове рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних.
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1  подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, частинами шостою, дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 січня 2021 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                        О. М. Осіян

                                                                                                              О. В. Білоконь

                                                                                                             Н. Ю. Сакара