УХВАЛА

31 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 360/152/21
адміністративне провадження № К/9901/17133/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікова О.В.,  
перевіривши касаційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року в справі №360/152/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в :
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни (далі   приватний виконавець), в якому просив суд:
1) визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця щодо невинесення постанови про скасування арешту з розрахункових рахунків в АТ (ПАТ) «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» НОМЕР_1 і НОМЕР_2 ;
2) зобов`язати приватного виконавця вчинити дії щодо скасування арешту з розрахункових рахунків в АТ (ПАТ) «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , належних позивачу.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність приватного виконавця щодо невинесення у виконавчому провадженні № 60795909 постанови про зняття арешту з розрахункових рахунків НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , відкритих ОСОБА_1 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
Зобов`язано відповідача винести у виконавчому провадженні № 60795909 постанову про зняття арешту з розрахункових рахунків НОМЕР_1 і НОМЕР_2 , відкритих ОСОБА_1 в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК».
У задоволенні решти вимог   відмовлено.
Не погоджуючись із ухваленими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу, яка надійшла до суду касаційної інстанції 11 травня 2021 року.
Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить з такого. 
Пункт 8 частини другої   статті 129 Конституції України   серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з частиною першою   статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України   (далі -   КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас, відповідно до частини третьої   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), а також судових рішень у справах, визначених статтями   280,   281,   287,   288   цього   Кодексу, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
У свою чергу,   стаття 287 КАС України   регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.
Предмет розгляду даної справи стосується визнання протиправною бездіяльності приватного виконавця щодо невинесення постанови про скасування арешту з розрахункових рахунків; зобов`язання приватного виконавця вчинити дії щодо скасування арешту з розрахункових рахунків, належних позивачу.
За такого правового врегулювання та обставин справи оскарження ухвалених у цій адміністративній справі судових рішень у касаційному порядку можливе лише у випадку, якщо розгляд відповідної касаційної скарги може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм.
Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.
Оскаржуючи судові рішення у справі щодо скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, особливості провадження якої регулюються статтею 287 КАС України, заявник касаційної скарги не наводить доводів та обгрунтувань, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Скаржник мотивує свою касаційну скаргу тим, що судові рішення ухвалені у даній справі на підставі неповного та без всебічного з`ясування обставин. Однак в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.
Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний відповідачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду цієї касаційної скарги не матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики у цій категорії адміністративних справ.
На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
Відповідно до пункту 1 частини першої   статті 333 КАС України   суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Аналіз правових норм та обставин справи доводить про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
На підставі викладеного, керуючись статтею   287, частиною третьою статті   333 КАС України, Суд
у х в а л и в :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року у справі №360/152/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не  може бути оскаржена.
Суддя-доповідач 	О. А. Губська	
Судді           	М. В. Білак	
 	О. В. Калашнікова