Постанова
Іменем України
                                                                                                                                    
16 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 524/603/18
провадження № 61-15625св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Крата В. І.
суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: державне підприємство «Сетам», Крюківський відділ державної виконавчої служби м. Кременчук Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, ОСОБА_2 ,
третя особа - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01 квітня 2019 року в складі судді Андрієць Д. Д. та на постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року в складі колегії суддів Пилипчук Л. І., Кривчун Т. О., Чумак О. В.,
 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
 
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ДП «Сетам», Крюківського відділу державної виконавчої служби м. Кременчук ГТУЮ в Полтавській області, ОСОБА_2 про визнання електронних торгів та свідоцтва про право власності на земельну ділянку недійсними. 
Позов мотивував тим, що 13 січня 2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука видав виконавчий лист у справі № 537/5387/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №461 к-ф від 10 квітня 2008 року на загальну суму 148 675,41 грн та судового збору в розмірі 1544,04 грн. Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про реалізацію на електронних торгах належної йому земельної ділянки загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5310436100:04:003:0069, яка перебувала в іпотеці банку.
 
Зазначав, що під час здійснення виконавчого провадження та проведення електронних торгів допущено наступні порушення:
- на веб-сайті ДП «Сетам» відсутні повідомлення про проведення електронних торгів з реалізації належного йому предмета іпотеки, що позбавило можливості потенційних покупців ознайомитись із відповідною пропозицією;
- позивач як боржник у виконавчому провадженні не був повідомлений про проведення електронних торгів та про їх результати;
- майно реалізоване за заниженою ціною;
- разом із земельною ділянкою реалізовано розташоване на ній нерухоме майно: будинок та нежитлове приміщення складського типу, вартість яких не визначалась у окремому порядку, однак власність на які набув переможець торгів разом із земельною ділянкою.
 
З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати недійсними:
- електронні торги від 07 серпня 2017 року з реалізації предмета іпотеки (земельної ділянки загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5310436100:04:003:0069);
- протокол №277689 проведення електронних торгів з реалізації предмета іпотеки;
- акт про реалізацію предмета іпотеки від 21 серпня 2017 року;
- свідоцтво № 2152 від 18 жовтня 2017 року про право власності на земельну ділянку, видане ОСОБА_2 приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Прокопом О. Е.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01 квітня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Суди виходили з того, що окрім дослідження питання дотримання процедури проведення електронних торгів установленню підлягає факт порушення прав ОСОБА_1 . При цьому позивач не довів як недотримання державним виконавцем та організатором торгів порядку їх проведення, так і порушення його прав як боржника у виконавчому провадженні.
 
Суди встановили, що ДП «Сетам» повідомляло сторін виконавчого провадження про проведення торгів та їх результати, а також публікувало оголошення про проведення електронних торгів у друкованих засобах масової інформації. 
 
Доводи позивача щодо його незгоди з проведеною оцінкою арештованого майна суди відхилили, зазначивши, що позивач як сторона виконавчого провадження мав можливість оскаржити таку оцінку в порядку оскарження дій державного виконавця. При цьому, суди встановили, що звіт про оцінку майна на момент передачі його на реалізацію був чинним.
 
Суди не прийняли посилання ОСОБА_1 на те, що разом із земельною ділянкою до переможця торгів перейшли розташовані на ній споруди, оскільки позивач не довів факт перебування в його власності будь-якого нерухомого майна, розміщеного на реалізованій земельній ділянці, а згідно протоколу проведення електронних торгів та свідоцтва про право власності ОСОБА_2 набула право власності лише на земельну ділянку.
 
Аргументи учасників справи
 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просив їх скасувати як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, й ухвалити нове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що:
- суди не врахували неналежне повідомлення іпотекодавця про проведення електронних торгів;
- проведена в межах виконавчого провадження оцінка арештованого майна не відповідає дійсній ринковій вартості земельної ділянки;
- реалізація земельної ділянки без отримання довідки БТІ про відсутність на ній забудов позбавила позивача права власності на зведені на земельній ділянці будівлі.
 
У вересні 2019 року відповідачі та третя особа подали відзиви на касаційну скаргу, в яких просили залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін.
Посилалися на те, що встановивши дотримання державним виконавцем та організатором торгів порядку їх проведення, а також відсутність обставин, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні, суди дійшли правильного висновку про відмову в позові.
 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
 
Ухвалою Верховного Суду від 30 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження в справі. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 червня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 13 січня 2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука видав виконавчий лист у справі № 537/5387/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №461 к-ф від 10 квітня 2008 року на загальну суму 148 675,41 грн та судового збору в розмірі 1 544,04 грн.
 
Постановою державного виконавця Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ від 29 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47386824 з примусового виконання вказаного виконавчого листа.
 
19 червня 2015 року у АДРЕСА_1 державний виконавець Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ в ході примусового виконання виконавчого листа №537/5387/13-ц в присутності понятих ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та боржника ОСОБА_1 описав і наклав арешт на земельну ділянку загальною площею 0,100 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: 5310436100:04:003:0069, оцінка якої потребує залучення експерта, про що складено акт. В акті зазначено, що описане майно буде передане на реалізацію не раніше 24 червня 2015 року, до того часу перебуватиме на відповідальному зберіганні у ОСОБА_1 .
 
Зазначена земельна ділянка передана позивачем в іпотеку АБ «Укргазбанк» відповідно до договору іпотеки від 10 квітня 2008 року.
 
Згідно постанови державного виконавця в межах виконавчого провадження проведена оцінка земельної ділянки загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5310436100:04:003:0069. 09 грудня 2016 року ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» склало звіт про оцінку майна та визначено вартість указаної земельної ділянки в розмірі 79 600 грн, про що повідомлено сторін виконавчого провадження, у тому числі боржника листом від 21 грудня 2016 року №31253. На адресу боржника вказаний лист згідно реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції надісланий 26 грудня 2016 року.
 
В подальшому земельна ділянка з кадастровим номером 5310436100:04:003:0069 передана для її реалізації на електронних торгах. 
 
10 квітня 2017 року, 29 травня 2017 року та 12 липня 2017 року ДП «Сетам» як організатор торгів надсилало на адресу державної виконавчої служби та сторін виконавчого провадження повідомлення щодо запланованої реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів із зазначенням реєстраційного номера лота, відомостей про предмет іпотеки, день та час проведення електронних торгів і початкову ціну продажу. Крім того, ДП «Сетам» здійснило публікації в ЗМІ щодо проведення електронних торгів.
 
Відповідно до протоколу № 277689 проведення електронних торгів предмет іпотеки (земельна ділянка з кадастровим номером 5310436100:04:003:0069) реалізовано за ціною 55 720 грн (з урахуванням уцінки) на електронних торгах, які відбулись 07 серпня 2017 року. Переможцем електронних торгів стала ОСОБА_2 
 
21 серпня 2017 року державний виконавець Крюківського ВДВС м. Кременчук ГТУЮ у Полтавській області склав акт про реалізацію предмета іпотеки, примірники яких надіслані сторонам виконавчого провадження та ДП «Сетам» листом від 21 серпня 2017 року за № 37280.
 
Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_2 набула право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку загальною площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 5310436100:04:003:0069.
 
Відповідно до висновку експерта ТОВ «МЕТР-ЕКСПЕРТ ПЛЮС» від 06 липня 2017 року, замовником якого є ОСОБА_1 , ринкова вартість указаної земельної ділянки становить 865 466 грн.
 
Згідно виготовленого ТОВ «УКРТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ-1» технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 30 грудня 2016 року на земельній ділянці розміщені аварійні: житловий будинок, гараж, літній душ, вбиральня, а також господарська будівля, огорожа, ворота, колонка.
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від              15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з частинами першою, шостою-сьомою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація майна, на яке звернено стягнення, здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Не реалізоване на електронних торгах нерухоме майно виставляється на повторні електронні торги за ціною, що становить 85 відсотків, а рухоме майно - 75 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону. У разі повторної нереалізації майна нерухоме майно виставляється на треті електронні торги за ціною, що становить 70 відсотків, а рухоме майно - 50 відсотків його вартості, визначеної в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. При цьому, виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
 
Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться (частина шоста статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).
 
У справі, що переглядається, вважаючи, що реалізація належної йому земельної ділянки з електронних торгів відбулася з порушенням порядку їх проведення, позивач оспорює дійсність торгів та результати їх проведення.
 
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».
 
У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року по справі № 3-242гс16 зроблено висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.
 
Тобто, для визнання судом торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
 
У пунктах 45-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року в справі № 367/6231/16-ц (провадження № 14-529цс19) зазначено, що «відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу і така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, установлених частинами 1-3 та частинами 5, 6 статті 203 ЦК, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина 1 статті 215 цього Кодексу). Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог Тимчасового порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Апеляційний суд вірно вказував, що до предмета доказування в даній справі належало дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення електронних торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувану та боржнику про дату, час та місце проведення електронних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення електронних торгів (розділ 5); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 7). Разом із тим, порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом про ВП 1999, до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст. ст. 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема, частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статей 55, 85 цього Закону)».
 
У постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року в справі № 6-112цс12 зроблено висновок, що «дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними».
 
У постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року в справі № 6-1884цс15 вказано, що «сам по собі факт неналежного повідомлення боржника стосовно проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких торгів недійсними». 
 
Разом з тим, заслуговують на увагу аргументи касаційної скарги про те, що реалізація земельної ділянки, на якій розташовані зведені позивачем будівлі, без проведення їх оцінки та включення їх вартості до ціни лоту порушує права позивача як боржника у виконавчому провадженні.
 
Аналіз матеріалів справи свідчить, що в акті про реалізацію предмета іпотеки від 21 серпня 2017 року, складеному державним виконавцем, вказано, що придбане на електронних торгах майно, а саме земельна ділянка по АДРЕСА_1 , на якій розташовано будинок та нежитлове приміщення складського типу, передано покупцю ОСОБА_2 , яка повністю розрахувалась за придбане майно.
 
Суди також встановили, що згідно виготовленого ТОВ «УКРТЕХІНВЕНТАРИЗАЦІЯ-1» технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 станом на 30 грудня 2016 року на земельній ділянці розміщені аварійні: житловий будинок, гараж, літній душ, вбиральня, а також господарська будівля, огорожа, ворота, колонка, які до вартості лота, придбаного ОСОБА_2 , не входили.
 
Суди першої та апеляційної інстанції, відхиляючи доводи ОСОБА_1 у цій частині, не встановили правовий режим будівель, розміщених на реалізованій земельній ділянці, не з`ясували їх вартість та особу їх власника, не визначилися з тим, чи набула ОСОБА_2 речове право на об`єкти нерухомого майна, розташовані на придбаній нею земельній ділянці, у зв`язку з чим дійшли передчасного висновку про непорушення прав ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні та відмову в задоволенні позову.
 
В силу положень частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
З огляду на викладене, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а оскаржені судові рішення - скасуванню в порядку статті 411 ЦПК України як такі, що ухвалені без установлення фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції в постанові розподіляє судові витрати.
 
Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
 
Тому, з урахуванням висновку щодо суті касаційної скарги   ОСОБА_1 , розподіл судових витрат за касаційний розгляд справи підлягає здійсненню тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01 квітня 2019 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
З прийняттям постанови суду касаційної інстанції рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 01 квітня 2019 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 18 липня 2019 року втрачають законну силу.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                      В. І. Крат
 
Судді                                                                                 Н. О. Антоненко
 
                                                                                         Є. В. Краснощоков
 
                                                                                         М. М. Русинчук
 
                                                                                         М. Ю. Тітов