09.06.21
22-ц/812/1140/21
Справа номер 467/170/21 Головуючий суду першої інстанції – Савін О. І.
Провадження номер 22-ц/812/1140/21 Доповідач суду апеляційної інстанції – Локтіонова О. В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09 червня 2021 року                                      м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Локтіонової О. В.,  
суддів: Колосовського С. Ю., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Богуславською О. М.,
за участі заявника – ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2021 року, постановлену о 16 год 40 хв під головуванням судді Савіна О. І. у приміщенні суду у м.Южноукраїнську Миколаївської області, за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Дерій М. А., 

У С Т А Н О В И В:

25 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав до суду скаргу, в якій просив визнати неправомірними дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (далі – Арбузинський ВДВС) Дерій М. А. щодо винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами від 09 лютого 2021 року та скасувати постанову.
Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_1 зазначав, що на виконанні Арбузинського ВДВС перебуває виконавчий лист, за яким з нього на утримання доньки ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Державним виконавцем внаслідок неправильного тлумачення норм права та судового рішення за цей період нараховано йому заборгованість по сплаті аліментів в сумі 29 033,50 грн, яка утворилася у період з 20 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року, що призвело до неправомірного винесення ним оскаржуваної постанови.
ОСОБА_1 вказував, що у нього відсутня заборгованість за аліментами, оскільки у вказаний період він, будучи головою та членом фермерського господарства « ОСОБА_1 » хоча і не працював, але сплачував аліменти у сумі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, як то передбачають вимоги сімейного законодавства та рішення суду.
З огляду на вказане ОСОБА_1 вважав, що вищезазначену постанову про обмеження його у праві керування транспортними засобами необхідно скасувати.
Арбузинський ВДВС проти задоволення скарги заперечував, вказуючи на те, що державний виконавець діяв у межах законодавства.
Ухвалою Южноукраїнсього міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця від 09 лютого 2021 року про обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, яка винесена у виконавчому провадженні №56532583.
Постановляючи таку ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що судом не було встановлено ухилення ОСОБА_1 від сплати аліментів, а тому у державного виконавця були відсутні правові підстави щодо застосування до нього будь-яких обмежень.
Не погодившись з ухвалою суду, Арбузинський ВДВС подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 .
Обґрунтовуючи свою скаргу, відділ вказував, що на момент винесення оскаржуваної постанови у ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів, а тому обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є обґрунтованим.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно з частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. 
Частина друга статті 195 СК України передбачає, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою – підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Поняття «середня заробітна плата для даної місцевості» є макроекономічним показником, який як і інші макроекономічні показники, збирається та складається Державною службою статистики України і використовується, у тому числі, при проведенні грошово-кредитної політики та аналізу фінансової стабільності. Макроекономічні показники розраховуються за допомогою системи національних рахунків як комплексу взаємопов`язаних балансових таблиць, показники яких призначені для визначення розміру доходу, споживання, накопичення і величини капітальних витрат. Середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник обчислюється як середнє арифметичне значення заробітних плат певної групи працівників (наприклад, по підприємству, по галузі, по регіону). Розраховується виходячи із фонду оплати праці працівників (включаючи оплату праці сумісників), премій, винагород за підсумками роботи за рік та одноразових заохочень.
Сам розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини 2 статті 195 СК України, обраховується органами статистики України на підставі Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713.
Інструкція містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників.
Інструкція не застосовується для визначення складових фонду оплати праці як бази (об`єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто для обрахування суми обов`язкових податків та зборів у разі отримання особами реального заробітку (доходу).
Стаття 6 Податкового кодексу України визначає, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.
Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій.
Відповідно до статті 22 ПК України об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.
Отже, за змістом ПК України, об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є реальне майно та реальні дії з отримання доходів, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Проте середня заробітна плата для даної місцевості, із якої розраховуються аліменти у разі виникнення заборгованості в особи, яка не працювала або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, не належить до доходу (прибутку) або його частини, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника реального податкового обов`язку. Тобто середня заробітна плата для даної місцевості як макроекономічний показник не є реальною і не може бути об`єктом оподаткування (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 14 квітня 2021 року у справі №759/1727/16).
Вказана правова позиція визначає, що сума аліментів, яка підлягає стягненню з боржника вираховується з середньої заробітної плати для даної місцевості без відрахування з неї податків та обов`язкових платежів.
Відповідно до ч.9, 10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, серед яких є про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами – до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.
Тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.
Згідно з вимогами пунктів 4, 6 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 з наступними змінами, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.
За наявності заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці (у випадках, визначених абзацом шостим частини дев`ятої статті 71 Закону, - три місяці), державний виконавець виносить вмотивовані постанови, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, які виготовляються за допомогою автоматизованої системи виконавчого провадження. Виготовлення таких постанов не в автоматизованій системі виконавчого провадження забороняється.
Постанова оформлюється відповідно до вимог пункту 7 розділу I цієї Інструкції та містить відомості про дату пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та розмір суми заборгованості, яка утворилася після пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Тимчасові заходи, передбачені пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 Закону, припиняються у разі погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі на підставі постанов державного виконавця про скасування таких заходів або закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1, 2, 5, 7, 9, 10, 12, 14 частини першої статті 39 Закону.
З матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2018 року Арбузинським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист № 467/172/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
05 червня 2018 року державним виконавцем Арбузинського ВДВС відкрито виконавче провадження №56532583 з виконання вищезазначеного виконавчого листа.
Постановою державного виконавця Арбузинського ВДВС Дерій М. А. від 09 лютого 2021 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення ним заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилася за період з 20 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року, у сумі 29 033,50 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. 
За відомостями Державної податкової служби України від 17.02.2021 за період з першого кварталу 2019 року по 4 квартал 2020 року відсутні відомості про отримані ОСОБА_1 доходи.
Згідно з поданими заявником квитанціями він сплатив на утримання доньки аліментів на загальну суму 39 250 грн: 24.07.2018 – 6000 грн, 12.11.2018 – 2000 грн, 08.01.2019 – 1000 грн, 21.02.2019 – 1000 грн,  06.03.2019 – 1000 грн, 24.04.2019 – 1000 грн, 15.05.2019 – 1050 грн,  04.06.2019 – 1050 грн, 22.07.2019 – 1050 грн, 23.09.2019 – 1050 грн, 11.10.2019 – 1050 грн, 04.11.2019 – 1050 грн, 20.05.2020 – 3150 грн, 22.07.2020 – 1050 грн, 03.08.2020 – 10 000 грн, у жовтні 2020 – 2500 грн, 27.11.2020 – 1250 грн, 18.12.2020 – 1500 грн, 13.01.2021 – 1500 грн.
Відповідно до даних Головного управління статистики у Миколаївській області середньомісячна номінальна заробітна плата штатних працівників в Арбузинському районі Миколаївської області у першому кварталі 2018 року становила 5339 грн, у другому кварталі 2018 року – 6426 грн, у третьому кварталі 2018 року – 7048 грн, у четвертому кварталі 2018 року – 7436 грн, у першому кварталі 2019 року – 6965 грн, у другому кварталі 2019 року – 7560 грн, у третьому кварталі 2019 року – 7982 грн, у четвертому кварталі 2019 року – 7935 грн, у першому кварталі 2020 року – 7928 грн, у другому кварталі 2020 року – 8417 грн, у третьому кварталі 2020 року – 8812 грн, у четвертому кварталі 2020 року – 9876 грн.
З огляду на зазначені дані за 9 днів лютого 2018 року ОСОБА_1 мав сплатити аліменти в сумі 429,03 грн, у березні 2018 року – 1334,75 грн, у квітні 2018 року – 1606,50 грн, у травні 2018 року – 1606,50 грн, у червні 2018 року – 1606,50 грн, у липні 2018 року – 1762 грн, у серпні 2018 року – 1762 грн, у вересні 2018 року – 1762 грн, у жовтні 2018 року – 1859 грн, у листопаді 2018 року – 1859 грн, у грудні 2018 року – 1859 грн, у січні 2019 року – 1741,25 грн, у лютому 2019 року – 1741,25 грн, у березні 2019 року – 1741,25 грн, у квітні 2019 року – 1890 грн, у травні 2019 року – 1890 грн, у червні 2019 року – 1890 грн, у липні 2019 року – 1995,50 грн, у серпні 2019 року – 1995,50 грн, у вересні 2019 року – 1995,50 грн, у жовтні 2019 року – 1983,75 грн, у листопаді 2019 року – 1983,75 грн, у грудні 2019 року – 1983,75 грн, у січні 2020 року – 1982 грн, у лютому 2020 року – 1982 грн, у березні 2020 року – 1982 грн, у квітні 2020 року – 2104,25 грн, у травні 2020 року – 2104,25 грн, у червні 2020 року – 2104,25 грн, у липні 2020 року – 2203 грн, у серпні 2020 року – 2203 грн, у вересні 2020 року – 2203 грн, у жовтні 2020 року – 2469 грн, у листопаді 2020 року – 2469 грн, у грудні 2020 року – 2469 грн, у січні 2021 року – 2469 грн.
Тобто, загалом за період з 20 лютого 2018 року по 01 лютого 2021 року ОСОБА_1 мав сплатити аліменти в сумі 69 021,53 грн. Однак, сплатив лише 39 250 грн, внаслідок чого утворилася заборгованість по сплаті аліментів в сумі 29 771,53 грн, що перевищує суму відповідних платежів по аліментах за чотири місяці.
Доказів, які б свідчили про те, що щодо ОСОБА_1 не можна було застосовувати тимчасове обмеження у праві керування транспортним засобом, як то передбачено у ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави вважати, що державним виконавцем неправомірно було винесено оскаржувану постанову.
Посилання заявника на те, що на нього не розповсюджуються вимоги ст.195 СК України, оскільки він не є особою, яка не працює, бо є головою фермерського господарства, та не є фізичною особою-підприємцем, а тому  повинен сплачувати аліменти тільки в сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів відхиляє, бо вони є хибними. Вказана стаття передбачає нарахування аліментів, виходячи із середнього заробітку заробітної плати працівника для даної місцевості, для  платника аліментів, який не працював. Заявник даних щодо його роботи та отримання заробітної плати у спірний період не представив, а отже вважається особою, яка не працювала. 
За такого, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції помилково визнав доводи скарги ОСОБА_1 обґрунтованими.
З урахуванням викладеного оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Оскільки судове рішення скасоване, апеляційна скарга Арбузинського ВДВС задоволена, а майновий стан заявника свідчить про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору, то його розмір відповідно до вимог ч.6, 13 ст.141 ЦПК України підлягає компенсації Арбузинському ВДВС за рахунок держави. 

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

 
Апеляційну скаргу Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) задовольнити.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Дерій М. А. відмовити.
Компенсувати за рахунок держави Арбузинському районному відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 2270 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий                 О. В. Локтіонова 

Судді                 С. Ю. Колосовський

       О. О. Ямкова 

Повний текст постанови складено  09 червня 2021 року.