П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/3721/20	

Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Херсон, 04.02.2021р.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                                    Танасогло Т.М.,
суддів:                                                             Димерлія О.О., Єщенка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020року ОСОБА_1 (позивач) звернулась до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (надалі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Херсонській області від 28.09.2020 року за №213050016595; зобов`язання ГУ ПФУ у Херсонській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати подання заяви, а саме з 23.09.2020 року.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» позивачка надала всі необхідні документи для призначення пільгової пенсії, однак відповідач незаконно відмовив їй у призначенні пільгової пенсії. На думку ОСОБА_1 , до спірних правовідносин мають застосовуватись норми ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із рішенням Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, а відтак дії відповідача є незаконними та такими, що порушують її право на призначення пенсії на пільгових умовах.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 28.09.2020 року за №213050016595.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. а ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, із врахуванням висновків суду в даній справі.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судові витрати у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. на користь ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головним управлінням ПФУ в Херсонській області подано до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що пенсії застрахованим особам, згідно вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» які працювали або працюють на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, призначають за нормами цього закону, за умови наявності необхідного трудового стажу. З 1 січня 2004 року Закон №1058 є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року №2148, Закон № 1058 доповнено розділом ХIV- 1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», зокрема, статтею 114, п. 1 якої передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи, мають працівники, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частині другій і третій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням порч статті 28 цього Закону. Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМ України та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення . ) років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менш 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право д пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки, які народились у період з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року , у віці 49 років. Таким чином, на думку відповідача, на час звернення позивачки із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах остання не досягла законодавчо встановленого віку 49 років, з якого така пенсія може бути призначена, що і стало підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії. Посилання суду першої інстанції на рішення Конституційного суду України №1-р/2020 від  23.01.2020р. апелянт вважає помилковим, оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. № 2148 є чинними, їх положення неконституційними не визнавались. Отже, згадане вище рішення Конституційного Суду не впливає на право призначення пенсії на пільгових умовах. 
27.04.2021р. (вхід.№8876/21) від позивача у справі до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому вказано про необґрунтованість доводів апелянта та відсутність спростувань висновків суду першої інстанції з боку відповідача, у зв`язку із чим просить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, з огляду на відсутність клопотань про розгляд справи за участю сторін, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.09.2020 року позивачка звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із рішенням Конституційного суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, у зв`язку із досягненням 47 років.
28.09.2020 року рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області №213050016595 позивачці відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового віку.
Зазначено, що стаж роботи позивачки на пільгових умовах (за Списком №1) складає 14 років 7 місяців 22 дні, загальний стаж 42 роки 2 місяці 23 дні. Право на пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 набуде по досягненню 49 років.
Зазначений пільговий та загальний стаж ОСОБА_1 сторонами по справі не заперечується.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020, обрані відповідачем мотиви відмови у призначенні ОСОБА_1 пільгової пенсії, не враховують надані позивачем належні документи на підтвердження наявності підстав для зарахування до пільгового стажу позивача відповідні періоди роботи та наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах згідно з Списком № 1 у відповідності до п. «ф» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно з рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020.
Також, застосовуючи положення ст. 9 КАС України, суд першої інстанції обрав інший спосіб захисту, аніж було заявлено у позові, для повного відновлення порушених прав позивачки, у вигляді зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2020р. про призначення пільгової пенсії.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
В силу приписів ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2019 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
Водночас, пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до 01.04.2015, було передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VІІІ внесено зміни, зокрема, до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якими встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок - 50 років, та поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, визначених у цій нормі.
Тобто, з 01.10.2017 року, як вірно зазначав суд першої інстанції, правила призначення пенсій за Списком №1 регламентувались одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII (набув чинності з 01.04.2015р.) та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII).
При цьому, Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213.
Зокрема, застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б» -«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах…».
При цьому, пунктом 2 резолютивної частини рішення №№ 1-р/2020 передбачено, що стаття 13, частина 2 статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.05.2015 №213, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Частиною 2 ст. 152 Конституції України встановлено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».
Таким чином, стаття 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788 зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.05.2015 №213-VІІІ втратила чинність з 23.01.2020.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернулася до відповідача 23.09.2020р., тобто вже після набрання рішенням Конституційного Суду України законної сили.
При цьому, станом на дату звернення до органів Пенсійного фонду позивач досягла 47 років.
Колегія суддів апеляційної інстанції також приймає до уваги, що відповідач не заперечує наявність у позивачки достатнього загального стажу роботи та стажу роботи за Списком №1 для призначення пенсії за віком за Списком №1 (загальний стаж складає 42 роки 2 місяці 23 днів, стаж за Списком №1 14 років 7 місяців 22 дні).
В свою чергу, позиція апелянта (відповідача у справі) зводиться до того, що єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є недосягнення позивачем необхідного пенсійного віку для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, та помилковим застосуванням до спірних правовідносин п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції згідно рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020р. № 1-р/2020, а не п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України №1058- IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у редакції Закону України від 03.10.2017р. №2148-VIII), на застосуванні якого наполягає орган ПФУ.
Однак, з врахуванням обставин справи та Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставну відмову позивачу у призначенні пільгової пенсії за Списком №1, оскільки колегія суддів приймає до увагу ту обставину, що на даний час існує колізія, нормативно-правових актів, що мають однакову юридичну силу та по-різному регулюють відносини щодо умов призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
В свою чергу, на думку судової колегії така колізія правових норм, має тлумачитися на користь дотримання конституційного принципу верховенства права, складовою якого є юридична визначеність для особи, яка з 2010 року має очікування стосовно права на призначення пенсій при наявності відповідно стажу роботи у шкідливих і важкими умовами праці, - за списком № 1 із застосуванням норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік.
При розгляді заяви про призначення пенсії, відповідачем мало бути здійснено зменшення пенсійного віку відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який кореспондується із абз. 4 п. "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" так як позивач має страховий стаж за списком № 1 - 14 років 7 місяців 22 дні, що відповідно надає право позивачці на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у віці 47 років.
За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. 
В свою чергу таке застосування судом вищевказаних норм права усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.
Таким чином, на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач досягла віку визначено статтею 13 Закону України  "Про пенсійне забезпечення" в редакції по стану на січень 2020 рік та має необхідний обсяг як загального страхового стажу, так і пільгового стажу за Списком № 1, що свідчить про набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах, яке було порушено відповідачем.
Отже, апеляційний суд підтверджує обґрунтованість правових висновків суду першої інстанції про задоволення позову в частині вимог про визнання протиправним та скасування спірного рішення відповідача.
Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В іншій частині судове рішення не оскаржується, та відповідно апеляційний суд не надає оцінки висновкам суду першої інстанції в частині обраного судом першої інстанції при частковому задоволенні позовних вимог способу захисту та відновлення порушеного права.
Оскільки відповідачем не доведено правомірності своїх дій під час відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ПФУ в Херсонській області - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року у справі № 540/3721/20- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Димерлій О.О.    Єщенко О.В.