Головуючий І інстанції: Бадюков Ю.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 р. 	Справа № 520/17559/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2021, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022,  по справі № 520/17559/2020
за позовом             фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
до             Головного управління ДПС у Харківській області                    
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області  (далі по тексту – відповідач, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просив суд:
          - визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 0001653201 від 26.03.2020р., прийняте Головним Управлінням Державної податкової служби у Харківській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішення про застосування фінансових санкцій № 0001653201 від 26 березня 2020 року було прийняте за зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесене до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Позивач зазначив, що здійснює підприємницьку діяльність пов`язану з постачанням готових страв, та ніколи не здійснював будь якої діяльності пов`язаної зі зберіганням роздрібних партій алкогольних напоїв, а викладені в оскаржуваному рішенні обставини є надуманими та такими, що не відповідають дійсності, а тому зазначене рішення про застосування фінансових санкцій є протиправним та підлягає скасуванню. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 адміністративний  позов залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного  адміністративного суду від 12.02.2021 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції при ухваленні рішення у зазначеній справі не у повній мірі з`ясував всі її обставини, не надав відповідної оцінки всім аргументам позивача та проігнорував наведені ним доводи, а саме: недоведеність у протоколі від 22.02.2020р. № 13 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164 КУпАП, з огляду на відсутність у ньому будь-яких відомостей про факт збуту алкогольної продукції та незаконність застосування вказаних санкцій у зв`язку з тим, що позивач не є суб`єктом правопорушення щодо не внесення в відповідний реєстр місць зберігання алкогольних напоїв.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку доводам позивача про відсутність у протоколі будь-яких відомостей про факт збуту алкогольної продукції, а саме відсутність посилання на здійснення уповноваженою особою контрольно-розрахункової операції, з зазначенням яку саме алкогольну продукцію було придбано у гр. ОСОБА_2 , у якій кількості, на яку суму, хто особисто придбав алкогольні напої. Також, у судовому рішенні не наводиться будь-яких мотивів, які б обґрунтовували наявність вини за реалізацію алкогольних напоїв без наявності ліцензії з боку саме ФОП ОСОБА_1 ,  не встановлено, яке відношення має гр. ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 , не встановлений факт реалізації алкогольних напоїв найнятим працівником за ініціативою та з відома суб`єкта господарювання. Також в рішенні суду вказано про здійснення відповідачем діяльності в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », але ж будь-яких доказів цього твердження матеріали справи не містять.
Мотивуючи свою позицію з зазначених питань, суд першої інстанції посилається на Постанову Московського районного суду м. Харкова від 21.05.2020р. по справі № 643/3419/20, якою гр. ОСОБА_2 визнана винною у скоєні правопорушення, передбаченого ч.І. ст. 164 КУпАП та якою за висновком судді Харківського окружного адміністративного суду начебто встановлена причетність до вказаного правопорушення ФОП ОСОБА_1 , що не потребує доказування при розгляді даної справи. Проте, будь-яких посилань на встановлений факт реалізації алкогольних напоїв найнятим працівником за ініціативою та з відома ФОП ОСОБА_1 у цій постанові не наведений, що унеможливлює її сприйняття як преюдиційної обставини у даній справі.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець у встановленому законом порядку. 
22 лютого 2020 року складено протокол №13 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що ОСОБА_3 вчинила порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП (а.с.10-11).
Зі змісту протоколу вбачається, що ОСОБА_3 , яка працює в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ), у якому здійснює підприємницьку діяльність фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, що встановлено в ході проведення комплексу оперативно-профілактичних заходів в межах операції «Акциз-2019», спрямованих на викриття та припинення правопорушень у сфері податкового законодавства.
За поясненнями ОСОБА_3 , остання працює помічником повара у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та дійсно здійснила 22.02.2020 року незаконну реалізацію алкогольних виробів в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) (а.с.29).
Описом оглянутих та вилучених товаро-матеріальних цінностей до протоколу від 22.02.2020, виявлено алкогольні напої що перебувають на реалізації ОСОБА_3 на загальну суму 2310,00 грн. (а.с.28)  
Постановою Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року по справі № 643/3419/20 визнано винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.  (а.с. 35-36).
Зазначена постанова, згідно з інформацією є Єдиного державного реєстру судових рішень, набрала законної сили 02.06.2020.
На підставі матеріалів перевірки від 22.02.2020 №13 ГУ ДПС у Харківській області прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 26 березня 2020 року № 0001653201, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 17000,00 грн. за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання (а.с.8).
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності належних доказів, що підтверджують факт зберігання позивачем алкогольних напоїв у місцях зберігання  не внесених до Єдиного реєстру відповідно ст. 17 Закону України “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів”, що є підставою для застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкції у вигляді штрафів.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Функції контролюючих органів передбачені ст. 19-1 Податкового кодексу України, якими, серед іншого є здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.
Притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності шляхом накладення відповідним рішенням штрафу - є одним із способів здійснення контролюючим органом заходів, спрямованих на запобігання порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи уповноважено застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на них.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (надалі - Закон 481) визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України.
Частинами 35 та 36 статті 15 Закону 481 передбачено, що зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб`єкта підприємницької діяльності таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру, а внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта підприємницької діяльності з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. До заяви додаються нотаріально засвідчена копія ліцензії на відповідний вид діяльності, виданої заявнику, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.
Відповідно до абзаців 21, 22 статті 1 Закону 481 місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання; Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.
Згідно абзацу дев`ятого частини 2 статті 17 Закону 481 у разі зберігання спирту або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, до суб`єктів підприємницької діяльності застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17 000 гривень.
Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по-батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання, що здійснює господарювання за наявності ліцензії, що є підтвердженням реєстрації місця зберігання підакцизної групи товарів як алкогольних, так і тютюнових виробів.
Судовим розглядом встановлено, що позивач не має ліцензії на оптову чи роздрібну торгівлю алкогольними напоями. Даний факт не ставиться під сумнів податковим органом. Також доказів, що позивач здійснює торгівлю вказаними видами продукції, відповідачем до матеріалів справи не надано. 
Аналіз положень статті 15 Закону 481 дає підстави для висновку, що відсутність ліцензії на торгівлю алкогольними напоями обумовлює відсутність місць зберігання, внесених до Єдиного реєстру. В межах спірних відносин контролюючим органом не було виявлено факту зберігання позивачем алкогольних напоїв у приміщенні, яке є місцем зберігання у розумінні наведеної норми Закону. Фактично податковим органом зафіксовано лише наявність товару в місці його можливої реалізації, що не може вважатися місцем зберігання.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 26.02.2019 по справі №825/1574/15-а, яку колегія суддів враховує згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України. 
Також колегія суддів зазначає, що внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.
Порядок ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання затверджений наказом ДПА України від 28.05.2002 № 251 “Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного реєстру місць зберігання та форми довідки про внесення місця зберігання до Єдиного державного реєстру”, відповідно до пункту 2 якого зазначено, що до Єдиного реєстру  вносяться: місця  зберігання алкогольних  напоїв та тютюнових виробів; місця зберігання спирту  суб`єктів підприємницької діяльності - виробників  спирту та алкогольних напоїв; місця зберігання спирту суб`єктів підприємницької діяльності, які отримують  спирт для забезпечення виробничих та  інших потреб, якщо  його  кількість перевищує 100 декалітрів на квартал. 
Для внесення місць зберігання спирту або алкогольних напоїв або, тютюнових виробів до Єдиного реєстру суб`єкти підприємницької діяльності подають заяву до Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової  адміністрації  України  (далі  - Департамент).
Для внесення до Єдиного реєстру місць зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв або тютюнових виробів  суб`єкти підприємницької діяльності подають заяву до регіонального управління  Департаменту  за  місцезнаходженням місця зберігання. 
До заяви додаються: документ, що підтверджує право користування цим  приміщенням, та  довідка про відповідність місця зберігання спирту установленим вимогам, видана Департаментом або його регіональними управліннями, - у разі реєстрації місця зберігання спирту; нотаріально посвідчена копія ліцензії на  відповідний вид діяльності,  копія  документа, що підтверджує право користування приміщенням (договір  оренди,  свідоцтво  на  право  власності  та інше).  
Довідка повинна перебувати у місці зберігання та пред`являтися працівникам контролюючих органів, які мають відповідні повноваження на здійснення перевірки. 
Виходячи з аналізу наведених норм, підставою для внесення місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів до Єдиного реєстру є саме встановлення факту зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів в приміщенні, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Як встановлено колегією суддів та не заперечується відповідачем, підставою для прийняття оскаржуваного рішення про застосування до позивача штрафних санкцій за зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, слугував протокол  від 22.02.2020р. № 13 про адміністративне правопорушення, яким встановлено, що ОСОБА_3 вчинила порушення ч. 1 ст. 164 КУпАП, а також пояснення ОСОБА_3 , в яких остання повідомила, що працює помічником повара у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та дійсно здійснила 22.02.2020 року незаконну реалізацію алкогольних виробів в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 10-11, 29).
Крім того, вважаючи обґрунтованим та законним рішення про застосування фінансових санкцій № 0001653201 від 26.03.2020р., суд першої інстанції посилається на постанову Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2020 року по справі № 643/3419/20, якою визнано винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн 00 коп.  
З приводу вказаного, колегія суддів зазначає, що зазначені докази свідчать про реалізацію ОСОБА_2 22.02.2020 р. алкогольних виробів за адресою: АДРЕСА_1 без наявності ліцензії на право здійснення торгівлі алкогольними виробами, проте не доводять факту реалізації ФОП ОСОБА_1 алкогольних виробів за вказаною адресою без наявності ліцензії. Також вищезазначені докази не встановлюють наявність трудових відносин між позивачем та   ОСОБА_2 , яка здійснила реалізацію алкогольних виробів без відповідної ліцензії, та не засвідчують факту зберігання позивачем алкогольних напоїв у приміщенні, яке є місцем зберігання у розумінні вищезазначених норм Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Таким чином, колегія суддів зазначає, що в межах спірних відносин контролюючим органом не було виявлено факту зберігання позивачем алкогольних напоїв у приміщенні, яке є місцем зберігання у розумінні наведеної норми Закону. Фактично податковим органом зафіксовано лише наявність товару в місці його можливої реалізації, що не може вважатися місцем зберігання.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що обставини даної справи свідчать про відсутність у діях позивача ознак складу правопорушення, за яке спірним рішенням податкового органу до підприємця застосовано штрафні санкції, що обумовлює безпідставність та протиправність спірного акту індивідуальної дії.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського  окружного адміністративного суду від 12.02.2021 р. та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій № 0001653201 від 26.03.2020р., прийняте Головним Управлінням Державної податкової служби у Харківській області. 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 по справі № 520/17559/2020  скасувати.  
Прийняти нове рішення, яким позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Харківській області  про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № 0001653201 від 26.03.2020р., прийняте Головним Управлінням Державної податкової служби у Харківській області. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий