Справа № 127/20555/20
Провадження № 22-ц/801/373/2021
Категорія: 46
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2021 року	Справа № 127/20555/20	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.
суддів: Сопруна В.В., Войтка Ю.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справ в м. Вінниця цивільну справу №127/20555/20 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Лабик Руслана Романовича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року, повний текст якого складено 07 грудня 2020 року, ухвалене в складі судді Ан О. В.
встановив:

В вересні 2020 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.
Позов мотивований тим, що 01 серпня 2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої загинула ОСОБА_1 . Винуватцем ДТП був водій автомобіля ВАЗ-2104 д.н.з. НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність якого на момент події була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування». Страховою компанією позивачеві, як особі яка має право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого страхове відшкодування не виплачено, що є підставою звернення до суду.
Позивачка на підставі вище викладеного просила стягнути на свою користь з ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» страхове відшкодування по втраті годувальника у розмірі 150228 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 грудня 2020 року, позов – задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування по втраті годувальника у розмірі 38945.68 грн. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» в дохід держави судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок.
В апеляційній скарзі представник позивача  ОСОБА_1 – адвокат Лабик Руслан Романович просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове яким змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області в частині розміру страхового відшкодування належного позивачу внаслідок втрати годувальника та стягнути з відповідача 150228,00 грн. – страхового відшкодування. посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим саме в частині розміру страхового відшкодування.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Судом встановлено, що з вини водія транспортного засобу ВАЗ-2104 д.н.з. НОМЕР_1 01.08.2019 близько 21 години 30 хвилин на автодорозі Київ-Чоп на 97 км + 956 м, зі сторони м. Київ в напрямку м. Житомир сталась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої померла ОСОБА_2 . Вказані обставини встановлені вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.02.2020 (а.с. 19-22).
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність автомобіля ВАЗ-2104 д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» (а.с. 32 ).
На момент ДТП у ОСОБА_2 на утриманні перебувало дві її неповнолітні доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с. 24, 25).
ОСОБА_1 з 01.09.2018 по 15.03.2020 навчалась у ДПТНЗ «Вінницьке вище професійне училище сфери послуг» (а.с. 27).
В рахунок відшкодування шкоди заподіяної життю ОСОБА_2 ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» виплатило ОСОБА_3 та ОСОБА_1 страхове відшкодування в рахунок моральної шкоди та витрат на поховання на загальну суму 40287,61 грн (а.с. 44-46).
Також встановлено, що в січні ОСОБА_1 повідомила страхову компанію про настання страхового випадку та звернулась до неї з заявою про виплату страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника у розмірі 150228 грн (а.с.33-35 ).
На вказану заяву ПрАТ «Страхова компанія «Альфа Страхування» повідомило про неможливість виплати страхового відшкодування без надання ОСОБА_1 довідки про доходи за попередній календарний рік ОСОБА_2 (а.с. 43).
За період з 01.07.2018 по 31.07.2019 ОСОБА_2 отримала дохід у вигляді заробітної плати (без вирахування податків) у розмірі 94450,30 грн: зокрема за серпень 2018 – 7556,20 грн, за вересень 2018 – 7126,42 грн; за жовтень 2018 – 8348,10 грн; за листопад 2018 – 7822,53 грн; за грудень 2018 – 6447,53 грн; за січень 2019 – 8288,07 грн; за лютий 2019 - 8036,09 грн; за березень 2019 – 8600,33 грн; за квітень 2019 – 9780,05 грн; за травень 2019 – 12641,56 грн; за червень 2019 – 3548,99 грн; за липень 6254,43 грн (а.с. 96 ).
Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України, далі ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).
Згідно ч. 27.2. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Термін " регламентні виплати" визначений законодавцем в ст. 41 ЗУ " «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та жодним чином не пов`язаний з обставинами справи, бо не стосується виплат МТСБУ. Тому суд вважає безпідставним посилання представника позивача про те, що мінімальний розмір відшкодування матеріальної шкоди - втрати годувальника повинен бути не менше 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (ч. 27.5. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).
Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (ч. 1 ст. 1202 ЦК України).
В 2019 мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складала 4173 грн (ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік»).
Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції вірно встановив, що до смерті свої матері ОСОБА_1 перебувала на її утриманні та на момент звернення до страхової компанії не досягнула повноліття/продовжувала навчатись, що вказує на набуття позивачем права на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого.
Звернувшись до страхової компанії в передбачений законом строк ОСОБА_1 надала документи для можливості отримання страхового відшкодування, яке страхувальник мав змогу виплатити щомісячними рівними платежами до закінчення її навчання.
Суд першої інстанції оцінюючи доводи відповідача про неможливість виплати страхового відшкодування у зв`язку із смертю потерпілого, без наданої позивачем довідки про доходи годувальника (її матері) за попередній рік, оскільки позивач просила здійснити виплату в мінімальному розмірі передбаченому законом, вірно не прийняв їх до уваги.
Аналізуючи законодавство, яке регулює порядок виплати шкоди завданої смертю потерпілого, суд першої інстанції правильно врахував, що така шкода відшкодовується щомісячними рівними платежами, страховик у свою чергу має право виплатити таку шкоду одноразовим платежем. При цьому бездіяльність страхової компанії з невиплати коштів, позбавила позивача права на отримання відшкодування матеріальної шкоди у вигляді щомісячних страхових виплат. 
На теперішній час ОСОБА_1 закінчила навчання, тобто настала подія до настання якої страхова виплата могла здійснюватися щомісячними платежами (п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України) по 4055 грн 26 коп. - 135.18 в день. Хоча відповідач не відмовив позивачу у страховому відшкодуванні, про те виплат не здійснював. Період оплати складає 7 місяців і 20 днів.( 4055.26х7 + 135.18х20 = 38945.68 грн.) 
Право на отримання страхового відшкодування в розумінні статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод являється її «майном».
Враховуючи право ОСОБА_1 на відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обґрунтованість розміру такої шкоди та можливість її стягнення тільки одноразово, позовні вимоги належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача 38945.68 грн.
За таких обставин, суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав не пред`явлення вимог до особи, яка може відповідати за позовом, а вимоги, що пред`явлено до суду заявлено до особи, яка не може бути відповідачем у справі.
Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування чи зміни рішення суду.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника позивача  ОСОБА_1 – адвоката Лабик Руслана Романовича залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області 07 грудня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: В.В. Сопрун

Ю.Б. Войтко