ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" квітня 2021 р.           Справа№ 910/1403/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Буравльова  С.І.
суддів:            Пашкіної С.А. 
          Андрієнка  В.В. 
 
секретар                 Рибчич А.В.

за участю 
представників:       позивача - Жуков А.О.
                                відповідача - Будник К.А.
                                третьої особи-1 - Демидас Д.А.
                                третьої особи-2 - Пилипчук В.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2020 р. (повне рішення складено 04.12.2020 р.)
у справі № 910/1403/20 (суддя - Нечай О.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго"
до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:
1. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз"
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

У січні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про визнання повідомлення Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про припинення (обмеження) газопостачання від 23.01.2020 р. протиправним та таким, що не підлягає виконанню.
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання своїх зобов`язань перед позивачем за договорами постачання природного газу № 6172/1920-БО-20 від 30.09.2019 р., № 6170/1920-ТЕ-20 від 30.09.2019 р. та № 6171/1920-КП-20 від 30.09.2019 р., що призвело до порушення інтересів та прав останнього.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2020 р. було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Луганськгаз".
У червні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" звернулось із заявою про зміну предмету позову, відповідно до якої позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невключення позивача до реєстру споживачів постачальника; зобов`язати відповідача здійснити реєстрацію позивача в реєстрі споживачів постачальника у березні та квітні 2020 року.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 р. було прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2020 р. було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України".
Рішенням Господарського суду м. Києва від 18.11.2020 р. у справі № 910/1403/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" задоволено частково; зобов`язано Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" в реєстрі споживачів постачальника у лютому, березні 2020 року та з 01.04.2020 р. по 04.04.2020 р.; закрито провадження у справі № 910/1403/20 в частині позовних вимог про зобов`язання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" здійснити реєстрацію Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" в Реєстрі споживачів постачальника з 05.04.2020 по 30.04.2020 р.; в іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволеної позовної вимоги та ухвалити в цій частині нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.
Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що позивачем було допущено порушення зобов`язання за укладеними договорами постачання в частині здійснення своєчасних розрахунків за отриманий природний газ. Також скаржник вважає, що позивачем було обрано неналежний та неефективний спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивача в реєстрі споживачів постачальника у лютому, березні та квітні 2020 року.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1403/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2021 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1403/20 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення без руху апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2021 р. було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", призначено справу № 910/1403/20 до розгляду на 09.03.2021 р. та зупинено дію рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2020 р. у справі № 910/1403/20.
04.03.2021 р. через канцелярію суду від Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/1403/20 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/698/20.
Розглянувши вказане клопотання у судовому засіданні 15.04.2021 р., колегія суддів дійшла висновку про відмову в його задоволенні, враховуючи наступне.
Обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження у справі, відповідач посилається на те, що правовідносини у справі № 910/1403/20 та у справі № 922/698/20 за характером спору та сферою правового регулювання є подібними, а висновок об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 922/698/20 сприятиме забезпеченню єдності судової практики та дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку, зокрема, об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
Однак, суд зазначає, що обставини, викладені у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі, жодним чином не підтверджують неможливість самостійного дослідження судом наданих сторонами доказів під час розгляду даної справи і встановлення відповідних фактичних обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Отже клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про зупинення провадження у справі № 910/1403/20 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/698/20 не підлягає задоволенню.
У судовому засіданні 09.03.2021 р. було оголошено перерву до 25.03.2021 р.
У судовому засіданні 25.03.2021 було оголошено перерву до 15.04.2021 р.
У судовому засіданні 15.04.2021 р. представники учасників справи надали пояснення по суті апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
30.09.2019 р. між Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" (далі - споживач) були укладені договори постачання природного газу № 6172/1920-БО-20, № 6170/1920-ТЕ-20 та № 6171/1920-КП-20 (далі - договір № 6172/1920-БО-20, договір № 6170/1920-ТЕ-20, договір № 6171/1920-КП-20, разом - договори постачання).
Відповідно до п. 1.1 договорів постачання постачальник зобов`язувався поставити споживачу природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах, визначених вказаними договорами.
Згідно з п. 2.1 договору № 6172/1920-БО-20 постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 12,41 тис. куб. м, , а саме: лютий 2020 - 2,03 тис. куб. м; березень 2020 - 2,04 тис. куб. м; квітень 2020 - 0,78 тис. куб. м.
У п. 2.1 договору № 6170/1920-ТЕ-20 сторонами було погоджено обсяг (об`єм) природного газу, зокрема, протягом лютого - квітня 2020 року, а саме: лютий 2020 - 1212,45 тис. куб. м; березень 2020 - 1024,34 тис. куб. м; квітень 2020 - 92,58 тис. куб. м.
За п. 2.1 договору № 6171/1920-КП-20 постачальник передає споживачу у жовтні 2019 року - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу,  в кількості 6930,590 тис. куб. м, а саме: лютий 2020 року - 1510,97 тис. куб. м; березень 2020 року - 1 273,96 тис. куб. м; квітень 2020 року - 123,22 тис. куб. м.
За змістом пунктів 2.3 укладених договорів підписанням вказаних договорів споживач дає згоду постачальнику для включення його до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС.
Постачання газу за цими договорами здійснюється постачальником виключно за умови включення споживача до реєстру споживачів постачальника, розміщеного на інформаційній платформі оператора ГТС (п. 3.2 договорів постачання).
Відповідно до п. 3.6 договорів постачання фізичне припинення постачання природного газу за договорами здійснює (ють) оператор(и) ГРМ та оператор ГТС. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення).
Згідно з п. 6.3 договорів постачання закріплено право постачальника ініціювати заходи з припинення (обмеження) постачання природного газу споживачеві.
Як передбачено п. 6.4 договорів, постачальник зобов`язався забезпечувати відповідно до вимог кодексу ГТС своєчасну реєстрацію споживача у реєстрі при дотриманні споживачем умов цих договорів.
Договори набирають чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діють в частині постачання природного газу до 30 квітня 2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договорів).
23.01.2020 р. Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" направило на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Східенерго" повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання з 01.02.2020 р. (далі - повідомлення) у зв`язку з тим, що позивач не виконує свої обов`язки щодо вчасних розрахунків за поставлений природний газ.
Спір у справі виник у зв`язку з тим, що вказане повідомлення відповідача, на думку позивача, є протиправним та фактично є односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов`язань за укладеними договорами постачання.
Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб.
Вбачається, що вимога позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення позивача до реєстру споживачів постачальника мотивована тим, що в порушення узгоджених сторонами зобов`язань за договорами постачання відповідач не включив позивача до реєстру споживачів постачальника, що, на його думку, є односторонньою відмовою відповідача від виконання взятих на себе договірних зобов`язань та не узгоджується з положеннями статті 525 ЦК України.
Отже вимогу про визнання протиправною бездіяльності заявлено до відповідача, який є суб`єктом господарювання (суб`єктом цивільних правовідносин), яка по своїй суті є вимогою про встановлення обставин та надання їм правової оцінки як неналежного виконання зобов`язання учасником господарської діяльності. Таким чином, звертаючись до суду з вимогою про визнання незаконною бездіяльності відповідача щодо невключення позивача до реєстру споживачів, позивач фактично просить встановити певні обставини та надати їм правову оцінку, а саме неналежному виконанню відповідачем, як постачальником, своїх зобов`язань за договорами постачання.
Законом не передбачений такий спосіб захисту цивільних прав або інтересів, як визнання незаконною бездіяльності суб`єкта цивільних правовідносин, адже задоволення відповідної вимоги не призведе до захисту прав, а лише може бути використане для захисту інших прав або інтересів, відтак встановлення певних обставин не є належним способом захисту права та охоронюваного законом інтересу, оскільки, розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захисту прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2019 р. у справі № 910/15651/17.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невключення позивача до реєстру споживачів постачальника є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивача в реєстрі споживачів постачальника у лютому, березні та квітні 2020 року колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п. п. 1, 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 29.09.2019 р. № 921-р "Деякі питання опалювального періоду 2019/20 року" (далі - розпорядження № 921-р) Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов`язано разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж забезпечити протягом опалювального періоду 2019/20 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах; операторам газорозподільних мереж заборонено відключення та обмеження енергопостачання об`єктів теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від системи розподілу газу в опалювальний період 2019/20 року нижче технологічного мінімуму споживання природного газу.
Позивач посилається на те, що оскільки постачання природного газу здійснюється з метою виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями, воно не може бути обмежене/припинене до закінчення опалювального сезону 2019/2020, відтак відповідач не може припинити газопостачання за договорами постачання, в свою чергу, постачання газу нерозривно пов`язане із включенням споживача в реєстр споживачів постачальника, постачальник не може здійснювати поставку природного газу без внесення відповідних відомостей у реєстр, при цьому розпорядження Кабінету Міністрів України № 921-р не ставить постачання природного газу в залежність від рівня його оплати споживачем.
Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Як передбачено п. 11 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 р. № 867, виробник теплової енергії має право з 1 листопада 2018 року по 1 травня 2020 року придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК "Нафтогаз України" у разі виконання таких умов:
1) укладення виробником теплової енергії договору постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України" відповідно до законодавства;
2) виконання виробником, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" або якому надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс або індивідуально визначене майно з вироблення теплової енергії, що використовувалися виробником теплової енергії, на якого станом на 30 вересня 2015 року поширювалася дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", обов`язку щодо відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;
3) виконання виробником теплової енергії, що також придбаває природний газ, у тому числі для виробництва електричної енергії, установлених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 20.05.2015 р. № 670 "Про порядок розрахунків за спожитий природний газ виробниками електричної енергії, які використовують природний газ для її виробництва" вимог щодо проведення розрахунків з використанням механізму розподілу коштів, що надходять за відпущену електричну енергію на рахунки із спеціальним режимом використання.
Також виробнику теплової енергії необхідно виконати одну з таких умов:
- досягнення станом на 23 число місяця, що передує місяцю постачання природного газу, рівня розрахунків виробника теплової енергії (без урахування штрафних санкцій) з урахуванням суми нарахованих та неперерахованих пільг і субсидій згідно з порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256, за усіма укладеними з НАК "Нафтогаз України" договорами про постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо) не нижче 90 відсотків (у період з 01.12.2018 р. до 01.04.2019 р. - не нижче 78 відсотків, а для виробника теплової енергії, управління майном якого здійснює Фонд державного майна і який використовує природний газ для виробництва теплової та електричної енергії, у період з 16.11.2018 р. до 01.04.2019 р. - не нижче 60 відсотків); 
- укладення з НАК "Нафтогаз України" договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ згідно з типовим договором у рамках реалізації Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (за наявності відповідної заборгованості) та виконання зазначеного договору; 
- подання виробником теплової енергії до НАК "Нафтогаз України" погодженого НАК "Нафтогаз України" та виконавчим органом відповідної місцевої ради графіка погашення заборгованості (рівними частинами до 1 січня 2021 року щодо всіх договорів з НАК "Нафтогаз України"), складеного на підставі довідки щодо заборгованості, виданої НАК "Нафтогаз України", та виконання такого графіка, а також здійснення поточних розрахунків за використаний природний газ. Наявність графіка погашення заборгованості не змінює порядку розрахунків, установленого між постачальником та виробником теплової енергії у договорах постачання природного газу (купівлі-продажу, про закупівлю, відступлення права вимоги тощо).
Як передбачено ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила постачання природного газу) постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.
За п. 5 Правил постачання природного газу постачальник із спеціальними обов`язками - це суб`єкт господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу; реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді.
Відповідно до п. 13 Правил постачання природного газу постачальник має право ініціювати/вживати заходи з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу, зокрема, в разі проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором.
Як передбачено п. 1 Порядку пооб`єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам, крім населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 р. № 1687 (далі - Порядок припинення (обмеження) газопостачання) цей Порядок визначає процедуру припинення (обмеження) газопостачання підприємствам - споживачам природного газу (далі - споживач) у разі порушення ними строку розрахунків за спожитий природний газ або за надані послуги з його транспортування, відмови від зменшення обсягу газоспоживання та переходу на роботу з використанням резервних видів палива згідно з графіками, затвердженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями, на період різких похолодань (далі - відповідний графік), а також відбору природного газу за відсутності у споживачів планового обсягу поставки природного газу на поточний місяць (далі - ліміт природного газу), який виділяється постачальником згідно з договором на постачання споживачу природного газу.
Згідно з п. п. 2, 3 Порядку припинення (обмеження) газопостачання, газопостачання може бути припинено (обмежено) споживачем або газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам. Газодобувне, газорозподільне, газотранспортне підприємство з власної ініціативи у разі порушення споживачем строку розрахунків за спожитий природний газ (коли зазначене підприємство є його постачальником) або за надані послуги з його транспортування припиняє або обмежує газопостачання, а у випадку відсутності у споживача ліміту природного газу припиняє газопостачання згідно з умовами договору на транспортування газу. В іншому разі припинення (обмеження) газопостачання здійснюється за дорученням постачальника на підставі укладеного з ним договору.
Відповідно до п. 6 Порядку припинення (обмеження) газопостачання споживач повинен бути повідомлений газодобувним, газорозподільним, газотранспортним підприємством, уповноваженим Міненерговугіллям на припинення (обмеження) газопостачання споживачам (далі - уповноважене підприємство), про припинення (обмеження) газопостачання не менш як за три доби до дати, на яку воно заплановано. На підприємствах металургійної та хімічної промисловості такий строк не може бути менший ніж п`ять діб. З цією метою уповноважене підприємство надсилає споживачеві повідомлення (за встановленою Міненерговугіллям формою), в якому зазначаються підстави та строк (дата і час) припинення (обмеження) газопостачання, і водночас про це інформує відповідний місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, а також територіальні органи Держжитлокомунінспекції.
Скаржник вказує, що повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання від 23.01.2020 р. з пропозицією самостійно припинити газопостачання було надіслано позивачу безпосередньо відповідачем, відтак вимога пункту 6 Порядку припинення (обмеження) газопостачання не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 Закону України "Про ринок природного газу" з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства. Такі обов`язки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання. Такі обов`язки не повинні обмежувати постачальників, створених відповідно до законодавства інших держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у праві на здійснення постачання природного газу споживачам України. Такі обов`язки не можуть покладатися на споживачів. Обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу, мають бути необхідними та пропорційними меті задоволення правомірного загальносуспільного інтересу та такими, що створюють найменші перешкоди для розвитку ринку природного газу.
Пунктом 3 Положення № 867 на НАК "Нафтогаз України" покладено спеціальний обов`язок постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії, а саме: виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів (фізичні або юридичні особи, які використовують теплову енергію на підставі договору).
За п. 2 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу даним споживачем.
Відповідно до п. 3 глави 5 Розділу IV Кодексу газотранспортної системи, якщо для споживача відповідно до рішення Кабінету Міністрів України визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор газотранспортної системи реєструє такого постачальника за споживачем на інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). Оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам із спеціальними обов`язками Реєстр закріплених за ними споживачів. У разі якщо споживач, який додатково включений до Реєстру постачальника із спеціальними обов`язками, буде виключений з Реєстру інших постачальників у певний період постачання, вважається, що діючим постачальником такого споживача у цьому періоді буде визначений закріплений за ним постачальник із спеціальними обов`язками. У разі якщо постачальник із спеціальними обов`язками з причин заборгованості споживача (неналежних розрахунків) хоче відмовитись від фізичного постачання природного газу такому споживачу в певному періоді постачання, він повинен ініціювати заходи з припинення (обмеження) газопостачання такому споживачу відповідно до Правил постачання природного газу.
За змістом п. 1.2 укладених договорів постачання природний газ, що постачається за вказаними договорами, використовується позивачем виключно для виробництва теплової енергії, зокрема, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями.
Також розпорядженням Кабінету Міністрів України № 921-р на відповідача було покладено обов`язок щодо безперебійного постачання природного газу позивачу як виробнику теплової енергії протягом опалювального періоду 2019/20 року, тому протиправним є невключення позивача до реєстру споживачів постачальника в опалювальний період.
При цьому, вказане розпорядження № 921-р не містить положень щодо можливості припинення постачання природного газу відповідачем у зв`язку з несплатою вартості поставленого позивачу природного газу, в той час як наявність заборгованості у позивача з оплати вартості поставленого відповідачем природного газу за договорами постачання може бути предметом окремого позову.
Крім цього, відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" суб`єкт ринку природного газу, на якого покладаються спеціальні обов`язки відповідно до частини першої цієї статті, має право на отримання компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, зменшених на доходи, отримані у процесі виконання покладених на нього спеціальних обов`язків, та з урахуванням допустимого рівня прибутку відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Доводи скаржника про те, що позивачем було обрано неналежний та неефективний спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивача в реєстрі споживачів постачальника у лютому, березні та квітні 2020 року колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Висновку про те, чи існувало у позивача право на споживання газу на певних умовах у визначений період у минулому, суд може дійти, розглядаючи спір, зокрема за вимогою, спрямованою на ефективний захист прав або законних інтересів позивача, які можуть бути реалізовані. Натомість вимога про визнання права у минулому спрямована на встановлення підстав існування права або законного інтересу, за захистом якого особа може звернутись, однак сама по собі не є ефективним способом захисту.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2019 р. у справі № 910/6642/18.
Вбачається, що з позовною заявою позивач звернувся до господарського суду 31.01.2020 р., що підтверджується штампом відділу діловодства суду на першій сторінці позовної заяви, відтак у суду відсутні підстави вважати, що позивачем заявлено вимогу, спрямовану на визнання існування права у минулому.
Натомість заяву про зміну предмету позову було надіслано позивачем до суду 23.05.2020 р., що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв`язку на поштовому конверті, при цьому, підстави позову позивачем не змінювались, у зв`язку з чим вказану заяву позивача було прийнято судом до розгляду.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Отже обраний позивачем спосіб захисту є ефективним та спрямований на реальне відновлення порушеного права позивача на постачання природного газу за укладеними договорами постачання, оскільки відновить становище позивача, яке існувало до порушення прав позивача з боку відповідача, включення позивача до реєстру споживачів постачальника у лютому, березні та квітні 2020 року свідчитиме про те, що позивач є санкціонованим споживачем природного газу в межах передбачених договорами постачання обсягів природного газу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2020 р. № 255 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України 11.03.2020 р. № 211 на період встановлення карантину Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" зобов`язано на умовах та у порядку, передбачених Положенням про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 р. № 867, здійснювати постачання природного газу виробникам теплової та електричної енергії незалежно від стану виконання умов щодо розрахунків, передбачених пунктом 11 зазначеного Положення, за умови наявності укладених належним чином договорів постачання природного газу з такими виробниками теплової та електричної енергії.
Вбачається, що 04.04.2020 р. позивача включено до реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора ГТС і відповідач був постачальником природного газу для позивача з 05.04.2020 р. по 30.04.2020 р. включно.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Враховуючи те, що включення позивача до реєстру споживачів постачальника було здійснено відповідачем після звернення позивача до суду з цим позовом та відкриття провадження у справі, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити реєстрацію позивача в реєстрі споживачів постачальника з 05.04.2020 р. по 30.04.2020 р. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Інші аргументи, викладені в апеляційній скарзі, наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.
Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 276 ГПК передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, здійснивши перевірку та оцінку всіх належних доказів, наявних у матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2020 р. у справі № 910/1403/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволенню не підлягає. 
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.
Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2020 р. у справі № 910/1403/20 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду м. Києва від 18.11.2020 р. у справі № 910/1403/20.
4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
   5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.05.2021 р.

Головуючий суддя                                                            С.І. Буравльов 

Судді                                                                                С.А. Пашкіна

                                                                                В.В.Андрієнко