Номер провадження: 33/813/351/21
Номер справи місцевого суду: 521/19400/20 
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О. 
Доповідач Мандрик В. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Мандрика В.О.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Узун Н.Д.
захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – Єршова Р.В.,
представника Одеської митниці Держмитслужби – Кептене Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року, відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про накладення стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.
встановив:
Зазначеною постановою суду 1-ої інстанції ОСОБА_2 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 471 МК Українита на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень, вилучені кошти у сумі 10 000 доларів США повернуті ОСОБА_3 .
Відповідно до оскарженої постанови суду, 23.08.2020 року, о 9 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 проходив митний контроль в зоні митного поста «Міжнародний аеропорт «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби, з Туреччини до України, літаком «A21N» TC-LST №465, під час якого пред`явив готівку у сумі 21800 доларів США.
За даним фактом співробітниками Одеської митниці Держмитслужби відносно ОСОБА_4 було складено протокол №0865/50000/20 від 23.08.2020 року про порушення митних правил, передбачене ст. 471 МК України.
Також, відповідно до ст. 511 МК України було вилучено 10000 доларів США.
Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції, представник Одеської митниці Держмитслужби Тисячна О. подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову судді скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_4 винуватим у порушенні ст.471 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, у розмірі 1700 грн з конфіскацією товарів – безпосередніх предметів порушення митних правил – валюти у кількості 10 000 доларів США.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції не мав законних підстав для не застосування конфіскації валюти у сумі 10 000 доларів США, оскільки законом передбачено безальтернативну конфіскацію обмежених для переміщення через митний кордон товарів, у разі їх переміщення «зеленим коридором».
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Одеської митниці Держмитслужби Кептене Д.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, захисника Єршова Р.В., який діє в інтересах ОСОБА_4 , заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, суд дійшов до висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Порядок провадження у справах про порушення митних правил встановлений розділом ХІХ Митного кодексу України.
Згідно зі ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно зі ст.489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи справу про порушення митних правил, відносно ОСОБА_4 додержався вимог статей 486 та 489 МК України, практики Європейського суду з прав людини та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ст.471 МК України.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_4 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, є обґрунтованим та в апеляційній скарзі представником Одеської митниці ДФС України не оскаржується.
В свою чергу, доводи апеляційної скарги щодо необхідності конфіскації товарів – безпосередніх предметів порушення митних правил – валюти у кількості 10 000 доларів США, оскільки законом передбачено безальтернативну конфіскацію, апеляційний суд вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
Санкцією статті 471 МК України встановлено стягнення у виді накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України, - також конфіскацію цих товарів.
Апеляційний суд звертає увагу, що санкцією статті передбачено конфіскацію лише тих товарів, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством.
За таких обставин конфіскація, передбачена вказаною статтею, поширюється не на товари, ввезення чи вивезення яких здійснюється з перевищенням встановленої граничної норми, а саме на ті, ввезення яких прямо обмежено або заборонено законодавством.
Відповідно до ст. 378 МК України іноземна валюта не відноситься до товарів, ввезення яких для громадян обмежено.
Суд першої інстанції, враховуючи обставини справи, які свідчать про легальне і правомірне отримання ОСОБА_5 вилученої в нього іноземної валюти, застосувавши міжнародно – правові норми, дійшов до висновку про не застосування до нього додаткового стягнення в вигляді конфіскації вилучених грошових коштів.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який врахував практику Європейського суду з прав людини, у рішенні «Садоха проти України».
Між тим, суд першої інстанції вказав, що сума, яку митний орган вимагає конфіскувати у правопорушника, є для нього значною, а шкода, яку він потенційно міг завдати органам влади - незначна, оскільки він не ухилився від сплати мита та інших зборів і не завдав державі будь-якої шкоди.
Разом з тим, з матеріалів справи про порушення митних правил вбачається законне джерело походження грошових коштів вилучених у ОСОБА_4 , а саме зазначені кошти є його заробітною платою в Судані, і надав документи на підтвердження цих фактологічних тверджень.
Відповідно до ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції з захисту прав людини, кожна фізична чи юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи дійшов обґрунтованого висновку про незастосування до ОСОБА_4 додаткового покарання у виді конфіскації вилучених грошових коштів, а тому визнає апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДФС України Тисячної О. необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, статтями 467, 472, 522, 527, 529, 530 МК України, -
постановив:
Апеляційну скаргу представника Одеської митниці ДФС України Тисячної О.- залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 04.02.2021 року, якою ОСОБА_2 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.471 МК України та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, без конфіскації вилучених грошових коштів – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                        В.О. Мандрик