СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2021 р.                                                                Справа № 917/556/20  
          Колегія суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Шутенко І.А. 
при секретарі  Пархоменко О.В.    
за участю: 
позивача – адвокат Туголукова І.В.,  ордер КС №857921 від 19.04.2021 року, договір  №150/20 від 20.10.2020 року; 
відповідача – адвокат Ткаченко С.В.,  довіреність №б/н від 17.05.2021 року, ордер ПТ №1447 від 22.03.2015   року; 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного   апеляційного господарського суду    в режимі відеоконференції  апеляційну скаргу   Приватного підприємства "Яровіт-Агро" (вх. №999П/1-18) 
на рішення   господарського суду Полтавської         області від 09.02.2021 року у справі №917/556/20, ухвалене     в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Семчук О.С.),  повний текст якого   складено 10.02.2021 року 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна",  м. Київ
до Приватного підприємства "Яровіт-Агро", с. Харківці, Гадяцький район, Полтавська область
про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИЛА:
Рішенням     господарського суду Полтавської       області від 09.02.2021 року у справі №917/556/20 позов задоволено  частково; стягнуто  з Приватного підприємства "Яровіт-Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна" 388799 грн. 88 коп. основного боргу, 24962 грн. 28 коп. пені, 6746 грн. 89 коп. 3% річних, 6307 грн. 64 коп. судового збору,   в  іншій частині позову відмовлено.
Приватне  підприємство  "Яровіт-Агро" з рішенням     суду першої інстанції не погодилось  та звернулось   до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення      господарського суду Полтавської       області від 09.02.2021 року  у справі  в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 388799,88 грн. основного боргу  та  провадження у справі  в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 388799,88 грн. закрити.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про таке.
Рішенням     господарського суду Полтавської       області від 09.02.2021 року у справі  стягнуто  на користь позивача 388799,88 грн. основного боргу.
Однак, платіжним дорученням від 04.12.2020 року №2679, ПП "Яровіт-Агро" було перераховано  на користь ТОВ "Агроконтинент-Україна", згідно рахунку №16 від 18.04.2019 року 388      799,88 грн. в рахунок оплати поставленого згідно договору поставки №00186 від 16.04.2019 року. Відповідач не подав доказів оплати боргу, а саме платіжне доручення від 04.12.2020 року №2679, з поважних причин, оскільки не був повідомлений про дату та час розгляду справи.
Новою обставиною, що підлягає встановленню є факт погашення  заборгованості в розмірі 388799,88 грн. основного боргу та відсутність предмету спору, станом на дату проголошення рішення господарського суду першої інстанції.
Новим доказом, який підлягає дослідженню є платіжне доручення від 04.12.2020  року №2679.
Посилається на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року №3/130.
Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 року,   суддею – доповідачем у справі визначено суддю  Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Шутенко І.А. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 року клопотання Приватного підприємства "Яровіт-Агро"   про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено  строк на подання апеляційної скарги; відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою   Приватного підприємства "Яровіт-Агро"  на   рішення       господарського суду Полтавської     області від 09.02.2021 року у справі; позивачу       встановлено  строк до 29.04.2021 року на протязі якого він має      право подати відзив на апеляційну скаргу; призначено  справу      до розгляду  на  "05" травня 2021 р. о 12:30 год.; явка сторін в судове засідання  обов`язковою не визнавалась; до  розгляду апеляційної скарги дію рішення господарського суду Полтавської     області від 09.02.2021 року у справі   зупинено; роз`яснено учасникам справи, що вони мають  право  брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".
14.04.2021 року на адресу суду, електронною поштою від  Приватного підприємства "Яровіт-Агро" надійшло клопотання    про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, в якому останній просить забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 05.05.2021  року на 12:30 год.  у режимі відеоконференції; доручити проведення відеоконференції Ленінському районному суду м. Полтави (м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 37)  (вх.4347, вх.№1704), яке долучене до матеріалів справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 року задоволено  клопотання  Приватного підприємства "Яровіт-Агро"  про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи, яке відбудеться  "05" травня 2021 року  о 12:30 год. у залі судового засідання №115, в режимі відеоконференції; доручено   Ленінському районному суду м. Полтави (36022, м. Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 37)  забезпечити проведення відеоконференції у справі, розгляд якої відбудеться 05.05.2021 року   о 12:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №115; явка сторін  обов`язковою не визнавалась; роз`яснено   учасникам справи, що вони мають  право  брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon".
26.04.2021 року на адресу суду   від  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна"   надійшла заява    про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (вх.№4846), в якому остання  просить  забезпечити участь представника -  Туголукової І.В.   в судовому засіданні, призначеному на 05.05.2021 року  о  12:30 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", яку  долучено до матеріалів справи. 
26.04.2021 року на адресу суду від  позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4845), в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, який долучено до матеріалів справи, в обґрунтування якого вказує на те, що  відповідач знав про наявний спір ще в 2020 році, що повністю спростовує його доводи про неподання доказу у зв`язку з необізнаністю про наявність спору у справі. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 року задоволено  клопотання  представника  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна"  - Туголукової І.В. про її   участь в судовому засіданні, призначеному на    "05" травня 2021 р.  о  12:30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів представника, який подав вказану заяву; судове засідання у справі    призначене на  05.05.2021 року  о  12:30 год., ухвалено провести за участі представника  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна"  - Туголукової І.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
У судовому засіданні 05.05.2021 року  представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі; представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.05.2021 року,  для  забезпечення прав учасників справи на справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спору у  справі, дотримання основних засад господарського судочинства, зокрема, змагальності сторін, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, оголошено  перерву у розгляді справи   до              "17" травня 2021 року  о 14:30 год., явка сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась; доручено  Ленінському районному суду м. Полтави забезпечити проведення відеоконференції у справі, розгляд якої відбудеться 17.05.2021 року   о 14:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №115; судове засідання у справі    призначене на  17.05.2021 року  о  14:30 год., ухвалено провести за участі представника  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна"  - Туголукової І.В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів вказаного представника.
У судовому засіданні 17.05.2021 року  представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. 
Представник  позивача  в судовому засіданні  17.05.2021 року проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до       статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої        Законом України від 17.07.1997 року  №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини  від 08.11.2005  року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини  від 27.04.2000 року  у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини  від 30.11.2006 року  у справі "Красношапка проти України").
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених             ст.  42 ГПК  України та    беручи до уваги відсутність клопотань  від учасників справи щодо відкладення розгляду апеляційної скарги  у зв`язку з карантинними заходами,      колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.          
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників     позивача та відповідача, перевіривши повноту встановлення господарським  судом першої інстанції  неоспорених обставин справи,  колегія суддів встановила наступне.
16.04.2019 року  між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець)    укладено договір поставки № 00186, відповідно до п. 1.1 якого позивач зобов`язався передати у власність відповідача на умовах DDP (37341, Полтавська область, Гадяцький район, с. Харківці) товари за номенклатурою та в строки відповідно до специфікацій, які є додатками до договору та його невід`ємними частинами, а відповідач зобов`язався прийняти вказаний товар та сплатити за нього визначену договором вартість в строки та в порядку, передбаченому договором.
За змістом  п. 2.1 договору кількість та вартість товару вказується у додатках-специфікаціях до договору, що є його невід`ємними частинами.
Згідно п. 4.1 договору покупець здійснює оплату в розмірі і в строки, вказані у додатках-специфікаціях до договору, що є його невід`ємними частинами.
Відповідно до специфікації №1 від 16.04.2019 року, яка є додатком № 1 до договору поставки, позивач зобов`язався поставити до 18.04.2019 року  систему автоматичного водіння на трактор ТОРСON X загальною вартістю 488 799,88 грн.
Специфікацією № 1 сторони погодили строки оплати товару: до 31.05.2019 року;  - 30 % від вартості товару - 146640,00 грн.; до 30.11.2019 року - 70 % від вартості товару - 342160,00 грн.
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 488799,88 грн., що підтверджується копією видаткової накладної №94 від 19.04.2019 року  та актом  прийому-передачі товарів №94 від 19.04.2019 року, підписаних обома сторонами без зауважень.
Позивач посилається на те, що   відповідач за отриманий по договору товар не сплатив, тому   звернувся до нього  з вимогою № 2712-01 від 27.12.2019 року  про сплату 488799,88 грн.  та  відповідно до п. 6.8 договору у разі відмови фінансування третьою стороною (банківський кредит, лізинг тощо), покупець зобов`язується оплатити товар згідно п. 4 договору поставки у триденний термін.
Позивач звернувся до відповідача із претензією № 26/02/20 від 26.02.2020 року та вказав на те, що  станом на дату подання позову відповідач частково виплатив заборгованість, перерахувавши на рахунок позивача 100 000,00 грн.
На підтвердження часткової оплати відповідачем отриманого товару позивачем подано  копію довідки банку вих. № 019-5-3/209 від 25.03.2020 року, згідно якої від ПП "Яровіт-Агро" надійшло на рахунок ТОВ "Агроконтинент-Україна":   50000,00 грн. -  13.03.2020 року;  50000,00 грн.  - 20.03.2020 року.
Відповідно до п. 6.2 договору у випадку затримки оплати з вини покупця, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
На підставі п.6.2. договору  та вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК  України позивач нарахував відповідачу за період з 01.06.2019 року  по 01.12.2019 року  пеню на суму 41221,63 грн. та 3% річних на суму 9021,14 грн., а також 24,33 грн. інфляційних втрат за період з червня 2019 року по лютий 2020 року.
Вказане вище й стало підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Полтавської області, в якому останній просив стягнути з відповідача 388799,88 грн. основної заборгованості, 24,33 грн. інфляційних нарахувань, 9021,14 грн. 3% річних та 41221,63 грн. пені.
09.02.2021 року господарським судом Полтавської області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення  господарського  суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної  скарги, колегія суддів  дійшла висновку, що  апеляційна  скарга  підлягає    задоволенню   з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях  Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh v.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlana Naumenko v. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі  Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
          Місцевий господарський суд, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позовні вимоги щодо стягнення 388799,88 грн. заборгованості за поставлений товар є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, не заперечуються відповідачем та підлягають задоволенню.
          Колегія суддів вважає передчасними вказані висновки місцевого господарського суду, з огляду на таке.
          Згідно ст. 11 ЦК  України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За матеріалами справи,  між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання за договором поставки.
Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2   ст. 712 ЦК України).
Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
За змістом  ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями  526 та 525 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України).
Так,  відповідач, на час звернення з позовом до господарського суду Полтавської області   мав  заборгованість за поставлений по договору товар в розмірі 388799,88 грн. 
Колегія суддів враховує таке.
До  матеріалів апеляційної скарги апелянтом додано платіжне доручення від 04.12.2020  року №2679  про сплату  ПП  "Яровіт-Агро" на рахунок ТОВ  "Агроконтинент-Україна"   388      799,88 грн.; оплата зг. рах. №16 від 18.04.2019 р., у т.ч. ПДВ 20% - 64799,98 грн. 
Апелянт посилається на те, що останній не подав вказаний доказ до господарського суду першої інстанції з поважних причин, оскільки не був повідомлений про дату розгляду справи. Так, за адресою, вказаною в рішенні місцевого господарського суду для листування: вул. М. Бірюзова, 27, оф. 192, м. Полтава, 36007, ПП "Яровіт-Агро" не знаходиться, оскільки всі працівники відповідно до наказу керівника, починаючи з  часу введення в країні карантину  та до теперішнього часу працюють дистанційно, у зв`язку з розповсюдженням гострої респіраторної  хвороби COVID-19, офісне приміщення тимчасово не використовується для здійснення господарської діяльності. А отже, ПП "Яровіт-Агро"  не отримувало кореспонденцію, що надходила з господарського суду Полтавської області, про особу, яка від  його імені отримувала повідомлення про вручення поштових відправлень, апелянту не відомо.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.  269 ГПК  України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
У  вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.
Частинами  1, 4 статті 80 ГПК  України встановлено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Відповідно до ст. 124, п. 2, 3, 4 ч. 2 ст.129 Конституції України, ст.ст. 7, 13 ГПК  України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
З матеріалів справи слідує таке.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 08.04.2020 року у справі, зокрема,   прийнято  позовну заяву до розгляду і відкрито  провадження у справі; ухвалено дату  проведення підготовчого засідання визначити  після закінчення строку дії карантину встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року  № 211 (з врахуванням можливих подальших змін щодо продовження строку карантину).
Копія ухвали  була  надіслана на адресу : м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 27, оф. 192 та отримана 16.04.2020 року, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600114937744, на якому в графі “отримано”  міститься підпис  отримувача, прізвище отримувача не зазначено.
Копія ухвали  була  надіслана на адресу: Полтавська область, Гадяцький район, с. Харківці  та отримана 14.04.2020 року, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600114943485, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача та зазначено прізвище - “Паровченко”.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.08.2020 року у справі, зокрема,     повідомлено  учасників справи, що підготовче засідання відбудеться  09.09.2020 року о  13:10 год. 
Вказана копія ухвали не була вручена відповідачу, що слідує з конверту, в якому відповідна копія ухвали повернулась до суду.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.09.2020 року у справі, зокрема,     продовжено  строк підготовчого провадження на тридцять днів; відкладено  підготовче засідання  на  06.10.2020 року  о 13:10.  
Копія ухвали  була  надіслана на адресу: Полтавська область, Гадяцький район, с. Харківці  та  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600115222790 отримана 15.09.2020 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача та зазначено прізвище - “Паровченко”.
Копія ухвали  була  надіслана на адресу: м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 27, оф. 192  та  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №360011522986  отримана 17.09.2020 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача та зазначено прізвище - “Паровченко”.
Згідно повідомлення  на офіційному сайті Судової влади України від 22.09.2020 року, повідомлено  ПП  "Яровіт-Агро" про час та місце розгляду справи.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.10.2020 року у справі, зокрема,     відкладено   підготовче засідання  на  27.10.2020 року; визнано  явку сторін чи їх представників обов`язковою. 
Копія ухвали  була  надіслана на адресу : Полтавська область, Гадяцький район, с. Харківці  та  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600115300308 та  отримана 16.10.2020 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача, прізвище не зазначено. 
Копія ухвали  була  надіслана на адресу: м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 27, оф. 192  та  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600115300928 та  отримана 21.10.2020 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача,  прізвище  не зазначено. 
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 09.11.2020 року у справі, зокрема,  ухвалено, що підготовче засідання відбудеться  25.11.2020 року.
Згідно повідомлення  на офіційному сайті Судової влади України від 17.11.2020 року, повідомлено  ПП  "Яровіт-Агро" про час та місце розгляду справи.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.11.2020 року у справі, зокрема, закрито  підготовче провадження та призначено  справу до судового розгляду по суті на    23.12.2020 року.
Копія ухвали  була  надіслана на адресу : Полтавська область, Гадяцький район, с. Харківці  та  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600115432123  та  отримана 18.12.2020 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача та зазначено прізвище - “Паровченко”.
Копія ухвали  була  надіслана на адресу : м. Полтава, вул. М.Бірюзова, 27, оф. 192  та  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600115433006 та  отримана 16.12.2020 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача та зазначено прізвище - “Паровченко”.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 23.12.2020 року у справі, зокрема, оголошено  перерву в судовому засіданні   до  09.02.2021 року.
Копія ухвали  була  надіслана за адресою, яку неможливо ідентифікувати з адресою відповідача,  згідно повідомлення про вручення поштового відправлення  №3600115495087  та  отримана 12.01.2021 року, на якому в графі отримано  міститься підпис  отримувача та зазначено прізвище - “Паровченко”.
З матеріалів справи слідує, що відповідач не був присутній в судових засіданнях господарського суду першої інстанції. 
Разом з тим,  представник апелянта  у судових  засіданнях 05.05.2021 року та  17.05.2021 року вказав на те,   що не був обізнаний про розгляд справи в господарському суді першої інстанції, оскільки всі працівники відповідно до наказу керівника, починаючи з часу введення в країні карантину  та до теперішнього часу працюють дистанційно,  у зв`язку з розповсюдженням гострої респіраторної  хвороби COVID-19, офісне приміщення тимчасово не використовується для здійснення господарської діяльності, керівник ПП "Яровіт-Агро" не був обізнаний про розгляд справи та не укладав договору про надання правової допомоги з адвокатом для представництва інтересів в суді;  про особу, яка від  його імені отримувала повідомлення про вручення поштових відправлень, апелянту не відомо,  а  за таких обставин, належних та допустимих доказів, відповідно до приписів  ст.  120  ГПК України щодо повідомлення відповідача  про час та місце розгляду справи у господарському суді першої інстанції, матеріали справи не містять. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 року "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 року  по 30.06.2021 року  (в редакції останніх змін) на всій території України встановлено карантин.
За змістом      ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до      ст. 29 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації. У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину. Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно з положеннями      ст. 32 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб", обмежувальні протиепідемічні заходи встановлюються місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за поданням відповідного головного державного санітарного лікаря у разі, коли в окремому населеному пункті, у дитячому виховному, навчальному чи оздоровчому закладі виник спалах інфекційної хвороби або склалася неблагополучна епідемічна ситуація, що загрожує поширенням інфекційних хвороб. Обмеженням підлягають ті види господарської та іншої діяльності, що можуть сприяти поширенню інфекційних хвороб. Види і тривалість обмежувальних протиепідемічних заходів встановлюються залежно від особливостей перебігу інфекційної хвороби, стану епідемічної ситуації та обставин, що на неї впливають.
У зв`язку з поширенням на території України коронавірусу COVID-19 та введенням Урядом України протиепідемічних заходів, з метою запобігання розповсюдженню особливо небезпечного вірусного захворювання, вказаний   доказ – платіжне доручення від 04.12.2020  року №2679  про сплату  ПП  "Яровіт-Агро" на рахунок ТОВ  "Агроконтинент-Україна"   388      799,88 грн. слід прийняти на підставі  положень ст. 269 ГПК України, як винятковий випадок та   такий, що  не був  поданий  відповідачем  з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Пунктом 2 ч. 1      ст. 231 ГПК України      визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема,  відсутній предмет спору.
Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Тобто, закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми      ГПК України       можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.
Отже, оскільки предмет спору у   справі припинив існування до вирішення спору по суті у  господарському суді  першої інстанції, провадження у справі в частині стягнення  388      799,88 грн.  основного боргу   підлягає закриттю на підставі  п.2 ч.1      ст.231 ГПК України.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 року у справі №3/130, де, зокрема, вказано на те, що якщо в ході апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду апеляційний господарський суд встановить, що предмет спору існував на час відкриття провадження у справі в суді першої інстанції і припинив існування до ухвалення оскаржуваного рішення - суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково (п.4 ч.1 ст.            ст.275 ГПК України).
Відповідно до ч.  1      ст.  43 ГПК України      учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.
Втім, позивач, маючи інформацію про повну сплату відповідачем заборгованості за договором, не повідомив про вказані обставини  господарському суду            першої інстанції, що призвело до ухвалення  рішення про  задоволення позову в частині стягнення основного боргу. 
Відповідно до      ст. 86 ГПК України      суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, висновок господарського суду першої інстанції про те, що позовні вимоги щодо стягнення 388799,88 грн. заборгованості за поставлений товар є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами,  є передчасним.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені на суму 41221,63 грн. та 3% річних на суму 9021,14 грн., нарахованих за період з 01.06.2019 року  по 01.12.2019, а також 24,33 грн. інфляційних втрат за період з червня 2019 року по лютий 2020 року, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до п. 6.2 договору у випадку затримки оплати з вини покупця, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Так,  позивачем при визначенні строку нарахування пені не дотримано вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, згідно якої нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Так, Специфікацією № 1 сторони погодили строки оплати товару: до 31.05.2019 року  - 30 % від вартості товару, що по факту поставки становить 146639,96 грн., а не 146640,00 грн., як зазначено у Специфікації № 1;  до 30.11.2019 року  - 70 % від вартості товару, що становить 342159,92 грн., а не 342160,00 грн., як вказано в Специфікації № 1.
Таким чином, 6-місячний строк нарахування пені на суму основного боргу 146639,96 грн. закінчується 30.11.2020 року  (згідно ч. 3 ст. 254 ЦК України, якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця), а на суму боргу 342159,92 грн. - 30.05.2020 року.
Також, позивачем  неправомірно нараховано  пеню з 01.06.2019 року  по 24.10.2019 року  на суму боргу 243280,00 грн.,  а з 25.10.2019 року  по 01.12.2019 року  на суму боргу 585440,00 грн., оскільки з 01.06.2019 року  до 30.11.2019 року  заборгованість по договору становила 146639,96 грн., а з 01.12.2019 року - 488799,88 грн. і саме на вказані суми боргу необхідно було нараховувати пеню.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок  3% річних  за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, колегія суддів зазначає, що   позивач декілька раз нарахував річні на одні й ті ж самі суми боргу, так позивач нараховує річні за період з 01.06.2019 року  по 12.03.2020 року  на суми боргу 146640,00 грн., 96640,00 грн. та 46640,00 грн., що разом складає 289920,00 грн., в той час як вище встановлено, що у вказаний період сума боргу по договору складала 146639,96 грн. та  саме на вказану  суму необхідно було нараховувати відсотки річних.
Отже,  стягненню підлягають 3% річних  на суму 6746,89 грн., а в  іншій частині стягнення 2% річних  позов задоволенню не підлягає.
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок  інфляційних втрат  за допомогою калькулятору ЛІГА.ЗАКОН, колегія суддів зазначає, що      позивач при нарахуванні інфляційних втрат зазначає сукупний індекс інфляції в період з червня 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 99,99, втім  при цьому нараховує інфляційні втрати, в розмірі 1 % від суми боргу, що є математично не вірним, оскільки   при індексі інфляції менше 100, має місце дефляція.
Таким чином,  позивач неправомірно нарахував відповідачу інфляційні втрати, оскільки  за вказані позивачем періоди індекс інфляції має від`ємні показники.
За таких обставин,  позовні вимоги про стягнення з відповідача  24,33 грн. інфляційних втрат  не підлягають задоволенню, у   зв`язку з їх  безпідставністю.
          Отже,       висновок місцевого господарського суду       про    задоволення позову в   частині стягнення заборгованості у розмірі 388 799,88 грн.  не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1       статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
                    Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного  рішення місцевого господарського суду, у зв`язку з чим апеляційну скаргу  слід задовольнити. 
                    Отже, місцевий господарський суд  неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,  а тому рішення         господарського суду Полтавської     області від 09.02.2021  року у справі   слід скасувати повністю   та ухвалити   нове рішення, провадження у справі  в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 388 799,88 грн. закрити, в іншій частині позову слід  відмовити, поклавши судові витрати,    відповідно до ст.129 ГПК України,    на  позивача. 
                    Керуючись ст. ст. 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 231,  п. 2, 4 ч. 1  ст. 275,    ст. 278, ст. 282  Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу   Приватного підприємства "Яровіт-Агро"  задовольнити.
Рішення         господарського суду Полтавської    області від 09.02.2021 року  у справі №917/556/20  скасувати повністю.
Ухвалити нове рішення.
Провадження у справі  в частині стягнення суми заборгованості у розмірі 388 799,88 грн. закрити.
Стягнути з Приватного підприємства "Яровіт-Агро" (с. Харківці, Гадяцький район, Полтавська область, 37341; адреса для листування: вул. М. Бірюзова, 27, оф. 192, м. Полтава, 36007; код ЄДРПОУ 39592145)  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна" (вул. Академіка Заболотного, буд. 150 Г, офіс 115, м. Київ, 03143; код ЄДРПОУ 37897304)   24962 грн. 28 коп. пені, 6746 грн. 89 коп. 3% річних.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроконтинент-Україна" (вул. Академіка Заболотного, буд. 150 Г, офіс 115, м. Київ, 03143; код ЄДРПОУ 37897304)   на користь Приватного підприємства "Яровіт-Агро"  (с. Харківці, Гадяцький район, Полтавська область, 37341; адреса для листування: вул. М. Бірюзова, 27, оф. 192, м. Полтава, 36007; код ЄДРПОУ 39592145)  5         832,00 грн.  та 8         748,00 грн. судового збору за подання  позовної заяви та апеляційної скарги. 
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття   і може бути оскаржена  у касаційному порядку  до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів  з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.
                    Повний текст постанови складено  24.05.2021 року.

Головуюча    суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко