ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/4024/20 Головуючий в І інстанції: Сіянко В.М.
Номер провадження: 22-ц/819/893/21 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
       суддів:         Кутурланової О.В.,
                               Орловської Н.В.,
       секретар                Давиденко І.О.,         

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 лютого 2021 року, у складі судді Сіянка В.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, 

В С Т А Н О В И В :

       17 листопада 2020 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом до  ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 19283,80грн. 

Позов обґрунтований наступним.
З відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2000 року. Від даного шлюбу мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
03 червня 2017 року за бажанням дитини її прізвище було змінено на " ОСОБА_3 ", що підтверджується Свідоцтвом про зміну прізвища.
30 грудня 2003 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу.
Відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 29.01.2020 року відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання вказаної дочки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.05.2019 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 
Але відповідач неналежним чином виконував свій обов`язок, у зв`язку з чим виникла заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 6862,51 грн. 
За її підрахунком за період з 02.05.2019 року по 15.11.2020 року сума пені, яку відповідач зобов`язаний сплатити, скаладє 19283,80грн.
З урахуванням наведеного, посилаючись на ст.196 СК України, позивачка просила задовольнити позов та стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду першої інстанції від 17.12.2020 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом, суд вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.

05 лютого 2021 року до суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 , в якому він зазначив, що з урахуванням матеріального та сімейного стану він може сплатити неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_2 згідно ч.2 ст.196 СК України в розмірі 3000,00грн.
Вказав, що з розрахунком пені не згоден, заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, а з об`єктивних причин. Також відповідач зауважив, що неустойка (пеня) не повинна перевищувати 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, зазначив, що він має на утриманні другу доньку та матір-пенсіонерку.

09 лютого 2021 року до суду від позивачки ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив. Позивачка не погодилась з твердженнями відповідача про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини, оскільки про ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, останній був проінформований. Щодо перебування на його утриманні матері та другої дитини, то відповідачем не доведено факт утримання матері, а наявність дитини вже врахована судом при визначенні розміру аліментів.

Оскаржуваним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 лютого 2021 рокупозов було задоволено частково. Суд вирішив:
--- стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6862,51грн;
--- у задоволенні решти позову відмовити.

       У своїй апеляційній скарзі відповідач  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,  просить вказане рішення суду першої інстанції змінити, а саме зменшити розмір стягнутої з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з 6862,51грн до 3000,00грн. 
Зокрема, вказав, що судом не було враховано того, що в нього є друга дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку.
Також, зазначив, що поза увагою суду залишився його матеріальний та сімейний стан як платника аліментів при визначенні розміру пені. Так, він проживає в с. Рибальче Голопристанського району Херсонської області разом зі своєю матір`ю-пенсіонеркою ОСОБА_6 , яка отримує пенсію у мінімальному розмірі 2126,61грн. Цього не вистачає на придбання ліків, продуктів харчування, а тому він надає їй фінансову допомогу. На даний час він не має постійної роботи, його заробіток мінливий, інші доходи відсутні, у власності він має лише 1/3 частину 2-кімнатної квартири загальною площею 45 кв.м у м. Кривий Ріг. Іншого нерухомого чи рухомого майна він не має. Рахунки у банківських установах також відсутні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно Свідоцтву про одруження від 20.10.2000 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2000 року (а.с.4).

Відповідно до Свідоцтва про народження від 25.05.2001 року від шлюбу сторони мають спільну дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). 

03 червня 2017 року прізвище дочки було змінено на " ОСОБА_3 ", що підтверджується Свідоцтвом про зміну прізвища (а.с.5).

Згідно Свідоцтву про розірвання шлюбу від 30.12.2003 року шлюб між сторонами було розірвано 30 грудня 2003 року (а.с.6).

Відповідно до постанови Херсонського апеляційного суду від 29.01.2020 року, ухваленою у справі № 766/8537/19 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, апеляційну скаргу було задоволено частково. Суд постановив рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року змінити в частині розміру аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , зменшивши розмір аліментів, що стягнуто з 1/4 до 1/6 частини, зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно (а.с.7-9).

Згідно вказаного судового рішення суду апеляційної інстанції рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 листопада 2019 року позов було задоволено частково. Було стягнуто з ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2  у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду - 02.05.2019 року і до закінчення  ОСОБА_2  навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.  В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено.

Отже, за вказаними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання вказаної дочки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02.05.2019 року і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 

Вказані судові рішення оприлюднені в ЄДРСР.

На підставі рішення суду видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Голопристанському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Як вбачається з Розрахунку ВП № 627410538 заборгованості зі сплати аліментів, складеного державним виконавцем Лінник А.О., заборгованість по аліментах станом на 26.10.2020 року становить в сумі 6862,51грн (а.с.10).

Відповідно до вказаного Розрахунку за період з травня 2019 року до вересня 2020 року відповідач жодного разу не здійснив погашення заборгованості по аліментах.

Позивачкою надано свій розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, відповідно до якого пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань складає 19283,80грн. При цьому вона виходила з розміру аліментів конкретного місяця, дати сплати аліментів, кількості днів прострочення (а.с.3). 

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ч.1 ст.196 СК України, а також з того, що доводи відповідача про його сімейний стан, суттєве ускладнення його життєвих умов і майнового становища, народження іншої дитини, самі по собі не є підставою для невиконання обов`язку з утримання дитини. Також суд виходив з того, що обов`язок відповідача зі сплати аліментів виник з 02.05.2019 року.Також суд враховував правові позиції Верховного Суду, викладені Великою Палатою у постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц. Також суд виходив з того, що загальна сума неустойки (пені) за період з червня 2019 року по листопад 2020 року складає, згідно розрахунку позивачки, 19283,80 грн і вона обрахована за формулою p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……….(An х 1% х Qn),де p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідач розмір заборгованості за аліментами в судовому порядку не оспорював, а тому суд при вирішенні даної справи враховував розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, наданий позивачкою.Крім того, суд виходив з того, що до стягнення підлягає сума коштів у розмірі 6862,51грн, оскільки за ч.1 ст.196 СК України загальний розмір пені може бути не більше 100 відсотків заборгованості. 

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є правильним по суті. 

Відповідно до положень ст.196 СК України:
--- у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (частина 1);
--- у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" (частина 2).

Згідно з ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження":
--- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів;
--- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів;
--- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів;
--- у подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік;
--- суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.
За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У своїй постанові від 25.04.2018 року по справі № 572/1762/15-ц Велика палата Верховного Суду, відступаючи від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах, зробила такий правовий висновок:
--- статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини;
--- неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти;
--- у статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення;
--- правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення;
--- отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:
р = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де:
p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць;
--- пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення;
--- отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, яка видана у відповідності до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5, та не спростованого відповідачем, вбачається нерегулярне виконання останнім встановленого судом обов`язку щодо сплати аліментів, даних, що така заборгованість утворилася із незалежних від боржника причин, матеріали справи не містять.

       Враховуючи положення Сімейного кодексу України та вищезазначений висновок Великої Палати Верховного Суду, враховуючи і межі позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано визначив суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за формулою, наведеною у вказаній вище постанові Великої Палати Верховного Суду, та погодився з розрахунком, наданим позивачкою.

       Апеляційний суд вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок відповідача зі сплати аліментів виник з 02.05.2019 року, а саме з того часу, який вказано у рішенні суду першої інстанції про стягнення аліментів.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Апеляційний суд враховує, і на це також звернув увагою й суд першої інстанції, що на спростування наданого позивачкою розрахунку відповідачем свого розрахунку не надано, він по суті наданий позивачкою розрахунок визнає.

       Також суд першої інстанції обґрунтовано послався на обмеження пені, передбачене ч.1 ст.196 СК України, і дійшов правильного висновку про стягнення пені у розмірі, що не перевищує 100% заборгованості, тобто у розмірі 6862,51 грн. 

Таким чином, встановивши зазначене, те, що відповідач неналежно виконує покладений на нього обов`язок, оскільки сплачує стягнуті з нього рішенням суду аліменти нерегулярно, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених статтею 196 СК України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів, а тому підставно частково задовольнив позов. 

Апеляційний суд вважає такий висновок суду правильним, зроблений у відповідності до чинного законодавства.

       Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами та висновків суду не спростовують.
       Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на наявність у нього другої дочки, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання якої з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку. При цьому апеляційний суд виходить з того, що вказані посилання не містять в собі підстав для зміни чи скасування рішення і, як правильно зазначила позивачка у своїй відповіді на відзив, наявність дитини вже врахована судом при визначенні розміру аліментів.
       Також, слід залишити поза увагою й посилання на його матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, зокрема на те, що він проживає в селі разом зі своєю матір`ю-пенсіонеркою, яка отримує пенсію у мінімальному розмірі 2126,61грн, якій він фінансово допомагає, на те, що він не має постійної роботи, його заробіток мінливий, інші доходи відсутні, іншого нерухомого чи рухомого майна, крім 1/3 частину 2-кімнатної квартири, він не має, не має також рахунків у банках. При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що вказані обставини не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд 

П О С Т А Н О В И В :

       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

       Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 лютого 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови - 11 травня 2021 року. 

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                   В.В. Майданік
       
Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  О.В. Кутурланова

                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _         Н.В. Орловська