Ухвала
Іменем України 
22 квітня 2021 року
м. Київ
справа № 740/2170/20
провадження № 51 - 1530 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2020 року,
встановила:
За вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня               2020 року ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 263 КК  на строк 3 роки.
Ухвалою Чернігівського апеляційний суд від 03 вересня 2020 року вирок місцевого суду  залишив без змін. 
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вирок місцевого суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 25 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_4  залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 427 КПК, та надано скаржнику п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків скарги. 
Засуджений  ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою. Проте, як видно зі змісту скарги, вимог ст. 427 КПК у ній не дотримано, вказані в ухвалі недоліки не усунуто.
Відповідно до вимог ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
При зверненні засуджений ОСОБА_4 вказаних вимог не дотримався, оскільки у поданій касаційній скарзі він не навів обґрунтування допущення судом першої інстанцій порушень норм права, які могли б тягнути за собою скасування оскаржуваного ним рішення на підставах, передбачених ст. 438 КПК України, з огляду на зміст положень статей 370, 412-414, 419 цього Кодексу.
Також повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги визначено ст. 436 КПК. Відповідно до її змісту суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Однак, викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають вимогам вищевказаної статті, оскільки засуджений просить скасувати лише вирок суду першої інстанції, і не зазначає його думку щодо ували апеляційного суду.
Суд касаційної інстанції відповідно до ст.433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, а тому відсутність у ній чітко викладених вимог, які б узгоджувалися з положеннями ст. 436 КПК, належного обґрунтування й недотримання положень ст. 427 цього Кодексу, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання нової касаційної скарги.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановила:
Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 липня 2020 року, разом з усіма доданими до цієї скарги матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_1                       ОСОБА_2                          ОСОБА_3