ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року	Львів	Справа № 500/1827/20 пров. № А/857/5180/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 500/1827/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання дій неправомірними,-

суддя в 1-й інстанції – Мірінович У.А.,
час ухвалення рішення – 01.02.2021 року,
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль,
дата складання повного тексту рішення – 10.02.2021 року,

В С Т А Н О В И В :

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.12.2019 № 212-то "Про визначення результатів виконання завдань керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році" в частині визначення результатів виконання завдань, ОСОБА_1 начальника ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 28.12.2019 № 257-то "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та в м. Києві у 2019 році" в частині затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , начальника ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області;
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Держгеокадастру від 08.01.2020 №11-то "Про звільнення ОСОБА_1 ";
- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області з 09.07.2020;
- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу;
- стягнути з Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в користь ОСОБА_1 5000 грн в якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач, працював на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (державної служби категорії «Б»).
17 грудня 2018 року йому, як державному службовцю категорії «Б», його керівником визначено «Завдання ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В».
Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 23.12.2019 №212-то «Про визначення результатів виконання завдань керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році», визначено результати виконання завдань державним службовцем категорії «Б», відповідно до яких позивачем за виконання «Завдання №1» поставлено результат «Завдання не виконано»; за виконання «Завдання №2» досягнутий результат оцінено в один бал та зазначено «Завдання виконано часткового, результати не можуть бути використанні через необхідність суттєвого доопрацювання»; за виконання «Завдання №3» досягнутий результат оцінено в нуль балів та вказано «Завдання не виконано»; за виконання «Завдання №4» досягнутий результат оцінено в три бали та вказано - «Завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі»; за виконання «Завдання №5» досягнутий результат оцінено в один бал та зазначено «Завдання виконано частково, результати не можуть бути використанні через необхідність суттєвого доопрацювання». За підсумками Результатів позивачу виставлено середній бал « 1» (одиницю), що відповідає негативній оцінці.
Позивач зазначає, що наказом Держгеокадастру від 28.12.2019 №257-то «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та в м. Києві у 2019 році», затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та в м. Києві у 2019 році, згідно із яким позивачу, за результатами оцінювання виставлено оцінку - «негативно».
Відтак, наказом Держгеокадастру від 08.01.2020 №11-то «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено із посади начальника ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області у зв`язку із отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Зазначає, що наказом ГУ Держгеокадастру у Тернопільській області від 09.07.2020 №440-к йому оголошено наказ Держгеокадастру від 08.01.2020 №11-то «Про звільнення ОСОБА_1 » з огляду на те, що позивач з 28.12.2019 по 08.07.2020 знаходився на лікуванні.
Позивач зазначає, що відповідачем здійснено ряд процедурних та інших порушень стосовно процесу оцінювання, зокрема, в частині прийняття рішення щодо оцінювання державних службовців, відповідачем допущено неоднозначне трактування та розуміння суті визначених позивачу завдань, неврахування того, що позивач був відстороненим від виконання службових обов`язків впродовж 2,5 місяців, з огляду на що, згідно позиції ОСОБА_1 , його безпосереднім керівником, в обґрунтування оцінки його службової діяльності, використано порівняння із показниками незрозумілого походження.
Окрім цього, позивач вважає, що відповідач використовує різні методи дискримінаційного характеру щодо службової діяльності позивача, при цьому він, як державний службовець, систематично преміювався та до дисциплінарної відповідальності, у тому числі з підстав неналежного виконання посадових обов`язків, не притягувався.
За наведених обставин, позивач вважає, що оцінка «негативно», за результатом виконання його завдань, визначених як державному службовцю впродовж 2019 року, є необґрунтованою, без ґрунтовного аналізу суті та змісту завдань, умов та можливостей їх виконання позивачем.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 500/1827/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що складення висновку щодо результатів службової діяльності на посаді начальника ГУ Держгеокадастру, який затверджено наказом Держгеокадастру від 28 грудня 2019 року № 257-то, що став підставою для прийняття відповідачем від 08 січня 2020 року №11-то «Про звільнення ОСОБА_1 », здійснено із грубим порушенням норм Закону України «Про державну службу» та підзаконних нормативно-правових актів щодо порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців. 
Просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 500/1827/20 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.
Відповідач Держгеокадастр у відзиві на апеляційну скаргу підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
Відповідач ГУ Держгеокадастру у відзиві на апеляційну скаргу позивача просило апеляційний суд її відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи було встановлено відсутність підстав для визнання протиправним та скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях, м. Києва у 2019 році у частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , затвердженого наказом Держгеокадастру від 28 грудня 2019 року №257-то, та скасування наказу Держгеокадастру від 08 січня 2020 року №11-то «Про звільнення ОСОБА_1 », тому підстав для задоволення позову немає.
Розглядаючи спір, апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач – ОСОБА_1 , зокрема у 2018 та 2019 займав посаду начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.
Згідно наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 18.10.2019 №31дс-то «Про відкриття дисциплінарного провадження», виданого на підставі доповідної записки заступника начальника Управління-начальника відділу здійснення контролю за дотриманням антикорупційного законодавства Управління запобігання та виявлення корупції від 17.10.2019 року №599/3-19-0.12, ОСОБА_1 , відсторонено від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження (арк. справи 19).
Згідно наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру «Про закриття дисциплінарного провадження» від 21.12.2019 №47дс-то, закрито дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 (арк. справи 20).
На виконання пункту 19 розділу 5 протоколу №21 засідання Кабінету Міністрів України від 27.11.2019 Мінекономіки видано наказ від 06.12.2019 №577 "Про проведення комплексної перевірки роботи Держгеокадастру та його територіальних органів".
10.12.2019 Держгеокадастром видано наказ №322 «Про організацію здійснення комплексної перевірки» (арк. справи 143).
За результатами проведеної перевірки робочою групою складено довідку про результати проведення комплексної перевірки роботи Держгеокадастру та його територіальних органів від 20.12.2019, яку листом Мінекономіки від 20.12.2019 № 2851-6/55382-03 "Про результати перевірки" за підписом Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Т. Милованова надіслано до Держгеокадастру (арк. справи 144).
Окрім цього, вказаним листом Мінекономіки від 20.12.2019 № 2851-6/55382-03 Держгеокадастру доручено вжити відповідних заходів реагування та враховувати результати комплексної перевірки роботи територіальних органів Держгеокадастру при проведенні щорічного оцінювання результатів службової діяльності керівників та заступників керівників головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві. Про результати розгляду листа необхідно поінформувати Мінекономіки до 13.01.2020 року.
23.12.2019 наказом Держгеокадастру №212-то "Про визначення результатів виконання завдань керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році" відповідно до статті 44 Закону України "Про державну службу", Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 №640 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 липня 2019 року №591), з метою визначення якості виконання керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві завдань, планування службової кар`єри таких державних службовців, прийнято рішення, зокрема:
- затвердити список керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві, визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2019 році;
- визначити результати виконання завдань керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві, у строк згідно з графіком проведення визначення результатів виконання керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві;
- керівництву головних управлінь в областях та м. Києві: забезпечити виконання заходів, передбачених графіком, затвердженим пунктом 2 цього наказу; у разі відсутності подати заяву про проведення оціночної співбесіди та визначення результатів виконання завдань раніше строків, визначених графіком.
Додатком 2 до вищезазначеного наказу затверджено графік проведення визначення результатів виконання керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році. Згідно з графіком, доручено:
- подати Голові Держгеокадастру в електронній формі результати виконання завдань у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання за формою згідно з додатком 8 Типового порядку та письмовий звіт (строк до 24.12.2019);
- провести оціночні співбесіди з керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві та ознайомити їх з результатами виконання ними завдань. У разі відсутності державного службовця на роботі, провести оцінювання без співбесіди (строк 26-27.12.2019);
- ознайомити з результатами оцінювання (строк - протягом трьох робочих днів після проведення оцінювання).
23.12.2020, згідно пояснень позивача викладених у позовній заяві, ОСОБА_1 , "прибув до Держгеокадастру для проходження співбесіди з метою проведення оціночної співбесіди" (арк. справи 3).
Позивач тоді ж подав до Держгеокадастру звіт про виконання завдань державним службовцем - начальником Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області за 2019 рік (акр. справи 149).
Згідно долученого до позовної заяви листка непрацездатності серії АДР№143290 виданого КНП "Бучацька центральна районна лікарня" Бучацької районної ради, з цього ж дня - 23.12.2019 по 17.01.2020, ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні (арк. справи 35-49).
В свою чергу, листом Держгеокадастру від 24.12.2019 року № 22-28-0.15-395/0/73-19 запрошено керівництво головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві прибути для оцінювання виконання завдань у 2019 році до Держгеокадастру о 09:00 год 26 грудня 2019 року (арк. справи 146-147). Згідно пояснень сторін, позивач 26.12.2019 до Держгеокадастру не прибув.
26.12.2019 керівником Держгеокадастру підписано Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" за 2019 рік, згідно яких середній бал ОСОБА_1 становить 1, що відповідає негативній оцінці (арк. справи 152-155).
Наказом Держгеокадастру від 28.12.2019 №257-т затверджено висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році (арк. справи 157).
Згідно витягу з висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році ОСОБА_1 , начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області оцінено негативно (арк. справи 158).
Згідно листів Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 27.12.2019 за вих. №31-28-0.15-437/0/73-19, від 02.01.2020 за вих. №31-28-0.15-47/0/73-20 (арк. справи 156), та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (арк. справи 259-261), Держгеокадастром було направлено на адресу позивача для ознайомлення Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" за 2019 рік, та наказ Держгеокадастру від 28.12.2019 №257-т.
Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08.01.2020 року №11-то, на підстав пункту 3 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу», ОСОБА_1 звільнено з займаної посади у зв`язку з отриманням державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності. Пунктом другим наказу №11-то визначено, що відповідно до частини п`ятої статті 87 Закону України «Про державну службу» днем звільнення вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності (арк. справи 169).
09.07.2020 наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №440-к оголошено наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08.01.2020 №11-то «Про звільнення ОСОБА_1 » (арк. справи 12).
Не погоджуючись з такими рішеннями відповідачів позивач звернувся до суду з даним позовом.
З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.
Частина 2 статті 19 Конституція України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України від 10 грудня 2015 року  №889-VIII “Про державну службу” (далі – Закон №889-VIII).
Згідно з частиною першою статті 5 Закону №889-VIII відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Статтею 44 Закону №889-VIII обумовлено проведення оцінювання результатів службової діяльності. Зокрема, частинами першою-третьою названої статті передбачено, що результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри. Оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення). Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії “А”, здійснюється суб`єктом призначення.
Згідно з частиною п`ятої статті 44 Закону №889-VIII за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням.
Як встановлено частиною шостою цієї статті 44 цього Закону, у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення).
Пунктом 4 частини першої статті 83 Закону №889-VIII визначено, що підстави для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення  - статті 87, 87-1 цього Закону. 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 83 наведеного Закону підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності.
Частинами третьою, п`ятою статті 87 Закону №889-VIII встановлено, що суб`єкт призначення приймає рішення про припинення державної служби з підстав, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті, у п`ятиденний строк з дня настання або встановлення відповідного факту. Наказ (розпорядження) про звільнення державного службовця у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, може бути виданий суб`єктом призначення або керівником державної служби у період тимчасової непрацездатності державного службовця або його відпустки із зазначенням дати звільнення, яка є першим робочим днем, наступним за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, або першим робочим днем після закінчення відпустки.
З наведеного слідує, що державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності шляхом прийняття у п`ятиденний строк наказу про звільнення державного службовця. При цьому тимчасова непрацездатність не є перешкодою для видачі наказу; у цьому випадку днем звільнення є перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності державного службовця. 
Процедуру проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців (далі - оцінювання) визначає Типовий порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2017 року №640 (Типовий порядок, застосовується у редакції від 12 липня 2019 року). Дія цього Типового порядку поширюється на державних службовців, які займають посади державної служби категорій “А”, “Б” і “В”.
Відповідно до пунктів 2, 3 Типового порядку метою оцінювання є визначення якості виконання державним службовцем поставлених завдань, а також прийняття рішення щодо його преміювання, планування службової кар`єри, визначення потреби у професійному навчанні. Оцінювання проводиться з дотриманням принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця.
Як встановлено пунктом 9 Типового порядку, оцінювання проводиться поетапно: визначення завдань і ключових показників; визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню).
Згідно з пунктами 7, 10-13, 15 Типового порядку оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції. Завдання і ключові показники повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано службову діяльність державних службовців, вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні.
Державному службовцю визначається від двох до п`яти завдань. Строк виконання завдання має бути реальним для досягнення необхідного результату та визначатися з урахуванням дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань відповідно до пункту 13 цього Типового порядку.
Завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному. 
Визначення результатів виконання завдань проводиться у жовтні - грудні за період з 1 січня поточного року або з дати визначення завдань і ключових показників до дати прийняття наказу (розпорядження) про визначення результатів виконання завдань.
Для визначення результатів виконання завдань суб`єктом призначення приймається наказ (розпорядження), в якому зазначається: список державних службовців; строк визначення результатів виконання завдань; доручення, необхідні для організаційного забезпечення проведення цього етапу оцінювання (у разі потреби).
Строк визначення результатів виконання завдань державними службовцями, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, встановлюється з урахуванням того, що результати виконання завдань безпосередніх керівників визначаються після результатів виконання завдань підпорядкованих їм державних службовців.
Завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.
Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В” врегульоване пунктами 33-40 Типового  порядку. 
Відповідно до пунктів 33, 36 Типового порядку завдання і ключові показники після їх обговорення з державним службовцем визначаються такими особами: державним службовцям, які обіймають посади керівників територіальних органів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, - суб`єктом призначення. Визначення результатів виконання завдань державним службовцем, на якого покладено виконання обов`язків за посадою державної служби категорії “А”, “Б” або “В”, здійснює керівник вищого рівня по відношенню до посади державної служби, яку він займає.
Пунктами 37-39 Типового порядку установлено, що для визначення результатів виконання завдань безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) проводить з державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, оціночну співбесіду. У разі тимчасової відсутності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, або його повторної неявки для проходження оціночної співбесіди у визначені безпосереднім керівником строки визначення результатів виконання завдань проводиться безпосереднім керівником та керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) без оціночної співбесіди в установлений строк. У разі тимчасової відсутності у зв`язку з відрядженням або відпусткою такого державного службовця за його заявою до безпосереднього керівника оціночна співбесіда та визначення результатів виконання завдань проводяться раніше.
Перед проведенням оціночної співбесіди державний службовець, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, заповнює форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині відомостей щодо себе та займаної посади, опису досягнутих результатів у розрізі кожного визначеного завдання та строку його фактичного виконання. У разі тимчасової відсутності державного службовця такі відомості зазначаються безпосереднім керівником.
Оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі його подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також визначаються потреби у професійному навчанні та розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період. Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування, а також визначення потреб у професійному навчанні. Безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього бала за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.
Безпосередній керівник передає службі управління персоналом оформлену в установленому порядку форму щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, за відповідний рік згідно з додатком 8 для зберігання в особовій справі такого державного службовця. У разі визначення результатів виконання завдань без оціночної співбесіди безпосередній керівник передає службі управління персоналом зазначену форму без відмітки про ознайомлення державного службовця. Державний службовець зобов`язаний ознайомитися з результатами виконання завдань протягом п`яти робочих днів після виходу на роботу (пункт 40 Типового порядку).
За змістом пунктів 16, 41 Типового порядку висновок затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення у грудні звітного року. Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” або “В”, в якому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка, за формою згідно з додатком 5 затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення.
Відповідно до підпункту 9 пункту 11 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15 (зі мінами), Голова Держгеокадастру призначає на посаду за погодженням з Міністром розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та головами відповідних місцевих держадміністрацій та звільняє з посади керівників територіальних органів Держгеокадастру відповідно до законодавства про державну службу.
Отже, Голова Держгеокадастру є суб`єктом призначення начальника Головного управління Держгеокадстру у Тернопільській області – територіального органу Держгеокадастру.
Перевіряючи дії (рішення) відповідача 1 на предмет дотримання наведених вище норм законодавства, що визначають порядок оцінювання службової діяльності державних службовців, судом встановлено, що 17 грудня 2018 року ОСОБА_1 був ознайомлений із завданнями, ключовими показниками результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, визначеними та погодженими виконуючим обов`язки Голови Держгеокадастру та першим заступником Голови Держгеокадастру 21 грудня 2018 року. Завдання включали: 1) забезпечення наповнення Державного земельного кадастру (далі - ДЗК) актуальними та достовірними відомостями. Ключові показники: внесено до ДЗК відомості про межі не менше 30% населених пунктів, розташованих на території області; кількість відмов у здійсненні державної реєстрації земельних ділянок за результатами розгляду заяв, які надійшли в електронному вигляді, становить не більше 10 %. Строк виконання: протягом року; 2) забезпечення здійснення заходів контролю за використанням та охороною земель. Ключові показники: забезпечено проведення планових перевірок дотримання земельного законодавства; забезпечено проведення позапланових перевірок дотримання земельного законодавства; забезпечено проведення звітів про здійснення заходів контролю за використанням та охороною земель (у строки, визначені дорученнями Держгеокадстру); видано дозволи на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок. Строки виконання: протягом року; 3) продаж прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на земельних торгах. Ключові показники: виконано план-графік з продажу прав оренди на земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності на земельних торгах. Строк виконання: протягом року; 4) забезпечення земельними ділянками учасників бойових дій та сімей загиблих учасників бойових дій із земель сільськогосподарського призначення державної власності. Ключові показники: здійснено резервування земельних ділянок для учасників бойових дій на території відповідної області, розміщення на сайті головного управління оновлених альбомів-атласів; надано дозволи на розроблення документації із землеустрою та передача учасникам бойових дій земельних ділянок у власність. Строки виконання: щокварталу протягом року; протягом року;  5) поліпшення стану виконавчої дисципліни у головному управлінні. Ключові показники: здійснено кваліфікований, об`єктивний та своєчасний розгляд звернень громадян, у тому числі звернень, які надійшли на “гарячу лінію” Держгеокадастру та урядову “гарячу лінію”, запитів на отримання публічної інформації; забезпечено проведення особистих прийомів; забезпечено належне та своєчасне виконання завдань, визначених законами України, нормативно-правовими актами Верховної Ради України, Президента України та Кабінету Міністрів України, наказів та доручень Мінагрополітики і Держгеокадастру; забезпечено своєчасний розгляд звернень та запитів народних депутатів України, листів Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та адвокатських запитів (скарг). Строки виконання: протягом року згідно з графіком; протягом року.
Наказом Держгеокадастру від 23 грудня 2019 року №212-то “Про визначення результатів виконання завдань керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році” затверджено список керівників Головних управлінь Держгеокадастру в областях та місті Києві, визначення результатів виконання завдань яких проводиться у 2019 році; встановлено графік визначення результатів виконання завдань керівництвом Головних управлінь Держгеокадастру в областях та місті Києві, яким передбачено: подання до 24 грудня 2019 року в електронній формі результатів виконання завдань за формою згідно з додатком 8 до Типового порядку та письмового звіту; проведення 26-27 грудня 2019 року оціночних співбесід та ознайомлення державних службовців з результатами виконання ними завдань (у разі відсутності державного службовця на роботі провести оцінювання без оціночної співбесіди). Також обумовлено передати у відповідний відділ оформлені в установленому порядку форми щодо результатів виконання завдань; ознайомити державних службовців під підпис із результатами оцінювання, зазначеними у відповідному висновку протягом трьох календарних днів, а у разі визначення результатів без оціночної співбесіди - передати зазначену форму без відмітки про ознайомлення державного службовця. 
Згідно долучених до позовної заяви 15 (п`ятнадцяти) листків непрацездатності, у період з 28.10.2019 по 06.11.2019, з 26.11.2019 по 06.12.2019, з 23.12.2019 по 17.01.2020, з 20.01.2020 по 24.01.2020, з 27.01.2020 по 30.01.2020, з 31.01.2020 по 04.02.2020, з 05.02.2020 по 25.02.2020; з 26.02.2020 по 12.03.2020, з 13.03.2020 по 22.04.2020, з 23.04.2020 по 30.04.2020, з 04.05.2020 по 15.05.2020, з 17.05.2020 по 22.06.2020, з 23.06.2020 по 03.07.2020, з 06.07.2020 по 07.07.2020, з 08.07.2020 по 08.07.2020, ОСОБА_1 перебував на тривалому амбулаторному та стаціонарному лікуванні.
Поряд з цим, позивач 23.12.2019 за правилами пункту 39 Порядку №640 подав Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру письмовий звіт.
23 грудня 2019 року проведено оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2019 році та відповідно до форми 8 “Результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби  категорії “Б” або “В”, за 2019 рік” Головою Держгеокадастру виставлено бали за кожним із завдань: завдання 1 – 0 бали; завдання 2 – 1 бал; завдання 3 – 0 балів; завдання 4 – 3 бали та завдання 5 – 1 балів. Середній бал 1. Наказом Держгеокадастру від 28 грудня 2019 року №257-то “Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році” затверджено, зокрема, висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 з оцінкою “негативна”.
Зазначений наказ від 28 грудня 2019 року №257-то та лист Мінекономіки від 02 січня 2020 року №2202-14/138-03 і стали підставою для прийняття 08 січня 2020 року начальником Держгеокадастру України  наказу №11-то про звільнення позивача.
Суд не знаходить істотних порушень процедури проведення оцінювання службової діяльності позивача як державного службовця категорії “Б”, проведеного з формальним дотриманням регламентуючих норм закону.
Підставою позову позивач вказує необ`єктивність оцінювання результатів та недотримання критеріїв виставляння балів.
Додатком 4 до Типового порядку встановлено Критерії виставлення балів: 
“ 0”  -  завдання не виконано або під час його виконання порушено вимоги законодавства у сфері запобігання корупції; 
“ 1” - завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання, до виконання завдання державний службовець підійшов формально, чим нівелював практичну цінність отриманого результату, або завдання виконане з демонстрацією неспроможності одночасного забезпечення на належному рівні і своєчасного виконання посадових обов`язків, або під час виконання такого завдання порушено вимоги правил етичної поведінки, або процес досягнення результату чи сам результат мав негативний відгук з боку користувачів, споживачів, співвиконавців, керівництва тощо;
“ 2” - завдання виконано, але з порушенням строку виконання та/або із залученням до виконання завдання інших осіб (під час виконання роботи державний службовець потребував надання зразків документів, допомоги у виробленні алгоритму роботи, аналізі нормативно-правових актів, суттєвому коригуванні проектів документів, проявляв низьку самостійність, недостатність знань нормативно-правових актів, вимог до підготовки службових документів, потребував нагадувань і високої міри контролю з боку керівника тощо)
“ 3” - завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Робота проводилась ефективно з дотриманням правил етичної поведінки;
“ 4” - завдання виконано своєчасно (завчасно), результат високої якості, його досягнуто з високим ступенем самостійності (за необхідності командної роботи), ініціативності, робота проводилась ефективно, з дотриманням правил етичної поведінки. Під час виконання завдання державним службовцем вносилися пропозиції щодо інших документів або їх висновку удосконалення.
Результати виконання завдань начальником Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області   ОСОБА_1 за 2019 рік свідчать про таке.
Завдання 1: Досягнутий результат (відповідно до показників результативності, ефективності та якості): «Забезпечено координацію роботи із наповнення Державного земельного кадастру. Зокрема, внесено відомості про межі - 317 населених пунктів, що становить 30% від загальної кількості на території області. Кількість відмов державної реєстрації земельних ділянок в електронному вигляді за звітний період становить - 17%». Досягнутий показник оцінено в « 0» (нуль) балів. Обґрунтування: «Всього населених пунктів в області - 1058, внесено - 276 (26,1%). Всього прийнято рішень ДКР - 50211, у т. ч. відмов - 8232 (16,4%). Відповідно до ключів, визначених на 2019 рік, кількість відмов у здійснення державної реєстрації земельних ділянок в електронному вигляді мала становити не більше 10%, а становить 16,4 %. Завдання не виконано».
Завдання 2: Досягнутий результат (відповідно до показників результативності, ефективності та якості): «Впродовж року проведено 315 планових перевірок. Впродовж року проведено 993 позапланових перевірок. За результатами перевірок по об`єктах нараховано шкоди 1231 тис. грн., відшкодовано - 1009 тис. грн., по суб`єктах нараховано та відшкодовано - 180519. Забезпечено проведення звітів за використанням та охороною земель. Видано дозволи на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок». Строк фактичного виконання, для кожного показника окремо, зазначено «протягом року». Досягнутий результат оцінено в « 1» (один) бал. Обґрунтування: «По об`єктах проведено 230 планових перевірок дотримання земельного законодавства по яких виявлено порушень 71, що складає 31% (середнє по Україні 49%). По суб`єктах господарювання заплановано 116 перевірок по яких проведено перевірок 99. Виявлено порушень 85 (86%) середнє по Україні 102%). По об`єктах проведено 943 позапланових перевірок дотримання земельного законодавства по яких виявлено порушень 723, що складає 77%. По суб`єктах господарювання проведено 113 перевірок, з яких виявлено порушень 50 (44%) середнє по Україні 61%). Інформацію стосовно проведення звітів про здійснення заходів контролю за використанням та охороною земель та інформацію стосовно видачі дозволів на зайняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок ОСОБА_1 , інформацію не надано. Завдання виконано часткового, результати не можуть бути використанні через необхідність суттєвого доопрацювання».
Завдання 3: Досягнутий результат (відповідно до показників результативності, ефективності та якості): «Забезпечено організацію підготовки лотів до продажу та проведення земельних торгів 254 земельних ділянках, з яких продано 241. План продажу прав оренди на земельні ділянки на земельні ділянки с/г призначення державної власності на земельних торгах за три квартали поточного року виконано на 61 %». Строк виконання, визначено - «щокварталу. Впродовж року». Досягнутий результат оцінено в « 0» (нуль) балів. Обґрунтування: «Заплановано продаж прав оренди за неповні IV квартали - 4695 га, продано прав оренди - 2818,6818 га. Завдання не виконано».
Завдання 4: Досягнутий результат (відповідно до показників результативності, ефективності та якості): «Забезпечено актуалізацію альбомів-атласів зарезервованих земель в області на офіційному веб-сайті головного управління, на даний час таких земель є 587,5 га. Надано 730 дозволів на розроблення документації із землеустрою та передано у власність учасникам бойових дій земельних ділянок загальною площею 958,5 га». Строк виконання, для кожного показника окремо, визначено - «впродовж року». Досягнутий результат оцінено в « 3» (три) бали. Обґрунтування: «На території Тернопільської області станом на 18.10.2019 зарезервовано 7292,5 га земель. Інформація на сайті актуалізована вчасно. За період 02.01.2019 по 18.10.2019 до Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області подано 821 клопотання від учасників бойових дій. Надано дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність 602 земельні ділянки (площа 817,8 га), тобто задоволено 73,3% поданих заяв, що становить менше, ніж середній показник по Україні (1300 ділянок). Надано 242 відмови у наданні дозволу. Передано у власність із земель с/г призначення державної власності 663 земельні ділянки (площа 866,6 га), що становить менше, ніж середній показник по Україні (1235). Завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі».
Завдання 5: Досягнутий результат (відповідно до показників результативності, ефективності та якості): «Проведено 35 особистих прийомів з громадянами з них 11 виїзних. Впродовж звітного періоду отримано та опрацьовано 109 запитів на публічну інформацію та 1456 звернень. Забезпечено суттєве зменшення кількості про термінованих звернень громадян та запитів на інформацію у порівняні з попереднім роком». Строк виконання - «Згідно графіку прийому громадян керівництвом. Протягом року». Досягнутий результат оцінено в « 1» (один) бал. Обґрунтування: «Розгляд звернень громадян за період з 01.01.2019 по 23.12.2019: надійшло -1959, виконано з порушенням терміну - 5, розгляд запитів на отримання публічної інформації за період з 01.01.2019 по 23.12.2019: надійшло - 179, виконано з порушенням терміну - 0, розгляд клопотань СГ за період з 01.01.2019 по 23.12.2019: надійшло - 9995, виконано з порушенням - 20, розгляд адвокатських запитів за період з 01.01.2019 по 23.12.2019: надійшло -91, виконано з порушенням - 4. Як вбачається з вищевикладених даних начальник головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_1 не забезпечив в повному обсязі поліпшення стану виконавської дисципліни у головному управлінні, та допустив порушення термінів розгляду звернень громадян, клопотань СГ та адвокатських запитів. ОСОБА_1 проведено 46 особистих прийомів, з них 11 - виїзні. Завдання виконано частково, результати не можуть бути використанні через необхідність суттєвого доопрацювання».
Середній бал за виконання всіх завдань - 1 бал, оцінка - негативна.
Суд відхиляє доводи відповідача 1 щодо дискреційних повноважень з визначення балів. Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів або осіб, уповноважених на прийняття управлінських рішень, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково їх вид і зміст, або можливість вибору на власний розсуд одного з кількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом. Тобто, умовно дискрецією є можливість впливу/вибору. У даному ж випадку критерії виставляння балів визначені додатком 4 до Типового порядку. Відповідач 1 має керуватися цими критеріями та можливість відступу від них відсутня, що обумовлено необхідністю дотримання принципів об`єктивності та достовірності оцінювання.
У постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019  року у справі №240/6051/18 вказано на необхідності надавати юридичну оцінку відповідності проведеної процедури оцінювання та відповідності результатів оцінювання за критеріями виставлення балів, які встановлені додатком 4 до Типового порядку.
Перевіряючи доводи сторін щодо обґрунтованості результатів оцінювання, суд наголошує, що оцінка результатів повинна бути об`єктивною. У той же час суд дійшов переконливого висновку, що результати оцінювання ОСОБА_1 за відповідними завданнями не знаходять якого-небудь належного обґрунтування та пояснення щодо причин і мотивації для обрання стосовно конкретних завдань певного оцінювального балу. 
Пункт 39 Типового порядку вимагає від безпосереднього керівника державного службовця наводити обґрунтування кожної оцінки. На переконання суду, таке обґрунтування визначення балу (від “ 0” до “ 4”) повинно бути в достатній мірі чітким та зрозумілим і вказувати на фактичну оцінку результатів діяльності державного службовця у взаємозв`язку з конкретними завданнями. Тобто, суб`єкт, який проводить оцінювання, повинен конкретизувати підстави для застосування тієї чи іншої оцінки, навести змістовні пояснення на обґрунтування свого рішення (які саме завдання не виконано, в чому полягало невиконання або ж неналежне виконання (неповне, неякісне) та у чому це проявилися (який конкретний показник не забезпечено державним службовцем). Указане необхідне, зокрема, й з метою можливості подальшої перевірки обґрунтованості відповідного оцінювання та недопущення свавільних рішень зі сторони суб`єкта владних повноважень. 
У даному ж випадку стосовно ОСОБА_1 в обґрунтуванні для застосованих балів при оцінюванні за 2019 рік було використано такі формулювання як-от:  “завдання виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі”, “завдання виконано частково, результати не можуть бути використані через необхідність суттєвого доопрацювання”, “завдання не виконано”. Наведене обґрунтування звелося до цитування критеріїв, визначених додатком 4 до Типового порядку без їх смислового наповнення певними фактичними обставинами. Тобто, будь-якого пояснення таке обґрунтування не містить та із нього неможливо встановити, які саме недоліки було допущено державним службовцем, їхні кількісні, якісні чи інші характеристики, чому не взято до уваги та відхилено пояснення позивача щодо об`єктивних причин неможливості досягнення кількісних показників при виконанні завдання 2 та 3 та що слугувало підставою для виставлення 0 балів за завдання 1,3, які складалися із окремих завдань.
Апеляційний суд не може погодитися з належністю таких дій відповідача 1, адже критерії, що визначені в Типовому порядку наведені для орієнтування при застосуванні певних оцінок і їх обґрунтуванні. У зв`язку з цим суд наголошує на тому, що формальне цитування критеріїв виставлення балів, які встановлені нормативним документом, не може заміняти реального обґрунтування для оцінювання, котре повинно базуватися на ретельному аналізі конкретних завдань, поставлених державному службовцю для виконання, та практичних результатах його роботи. 
У цьому контексті слід зазначити, що критерій обґрунтованості рішення або дії вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.
Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію, за якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору пункти 156-157, 159 рішення у справі “Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру” (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus №32181/04); пункт 44 рішення у справі “Брайєн проти Об`єднаного Королівства” (Bryan v. the United Kingdom); пункти 47-56 рішення у справі “Путтер проти Болгарії” (Putter v. Bulgaria № 38780/02).
Такі вимоги щодо належного обґрунтування рішення мають виправдання, оскільки, убезпечують інших учасників правовідносин від можливої сваволі зі сторони владного органу та є запорукою дотримання принципів юридичної визначеності і верховенства права.
Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування правомірності своїх дій в справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Аналогічна позиція стосовно обов`язку доказування була висловлена Європейським судом з прав людини у пункті 36 рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), від 1 липня 2003 року № 37801/97, в якому він зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення).
Однак всупереч наведеним вище вимогам відповідач 1 як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятого ним рішення (висновку). З матеріалів справи, які були досліджені судом, не вбачається належного обґрунтування висновку про виставлення негативної оцінки позивачу за результатами оцінювання його службової діяльності за 2019 рік в контексті завдань, які йому були затверджені, а саме лише посилання на певні типові формулювання на підтвердження досягнення чи недосягнення певних результатів роботи не може вважатися достатнім і правомірним за своєю суттю.
Вирішуючи питання дотримання відповідачем 1 принципів об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця при проведенні оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1  у 2019 році, суд враховує, що відповідно до Критеріїв виставлення балів (додаток 4 до Типового порядку) бали 2, 3 та 4 виставляються у разі, коли завдання виконане, водночас, при частковому виконанні завдання виставляється бал 1.
Оцінюючи завдання 1, суб`єкт призначення надав таку станом на 12.12.2019, хоча відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру в Тернопільській області від 19.01.2021 за №21-19-062-212/2-21 (а.с. 159-161) станом на 23.12.2019 (день видання Наказ) №212 Про визначення результатів виконання завдань керівництвом головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році ) завдання щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі на менше 30 % населених пунктів, розташованих на території Тернопільської області виконано та досягнуто результат 31, 09%, оскільки внесені межі 329 населених пунктів з 1058. Однак досягнутий показник оцінено в « 0» (нуль) балів.
Щодо завдання 2 варто зауважити, що планові перевірки суб`єктів господарювання не виконані в повному обсязі з об`єктивних причин, через те. що суб`єкти ухилялися від таких, не допускали перевіряючих до проведення перевірок. Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19- 0.191-946/2-21 від 03.03.2021 року, відповідно до наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 30.1 1.2018 року № 223 «Про затвердження Річного плану здійснення заходів державного нагляду (контролю) Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру на 2019 рік» заплановано 116 заходів державного нагляду (контролю). Проведено перевірок 99. а по 17 суб`єктах перевірки не проведено, зокрема 7 - відмовлено \ проведенні державного нагляду (контролю) та 10 - припинено реєстрацію суб`єкта господарювання. Однак досягнутий показник оцінено в «1» (один) бал.
Оцінюючи завдання 3, суб`єктом призначення не взято до уваги, що за результатами продажу прав оренди Головне управління Держгеокадастру в Тернопільській області зайняло 3 місце по Україні за 2019 рік. Однак досягнутий показник оцінено в « 0) (нуль) балів.
Суд зазначає, що завдання 4 оцінено суб`єктом призначення у 3 бали, що вказує на те, що останній погодився із своєчасним та ефективним виконанням позивачем цього завдання; тут же вказано і на забезпеченні кількісного показника (вказано на забезпечення вищого показника, ніж середній по Україні). Відповідно до Критеріїв виставлення балів бал 3 та 4 виставляється у випадку, коли завдання виконано своєчасно, з тією лиш різницею, що бал 4 має місце за результат високої якості. У даному випадку відсутнє обґрунтування неможливості виставляння позивачу більш високого балу за результат виконання завдання з вищим середнього по Україні показником.
Щодо завдання 5 варто зауважити, що завдання сформульовано як поліпшення стану виконавської дисципліни у головному управлінні, тобто на ОСОБА_1 , було покладено завдання щодо покращення стану конкретних базових показників, які слід порівнювати, виходячи з логічного наповнення завдання, з такими ж показниками за попередній рік. ОСОБА_1 забезпечив розгляд кваліфіковано, об`єктивно 1959 звернень, з яких несвоєчасно лише 0,25%; запитів про отримання публічної інформації 179. абсолютно без порушення строків: клопотань СГ - 9995, з яких 20 несвоєчасно, тобто - 0.2%; адвокатських запитів 91. з яких несвоєчасно 4, тобто 4%. Водночас у порівнянні з минулим роком поліпшення є абсолютно суттєвим, зокрема як вбачається із Витягу із Довідки про результати проведення комплексної перевірки роботи Держгеокадастру та його територіальних органів від 20.12.2019 року (а.с. 164), зазначено, що за 2018 рік до ГУ Держгеокадстру в Тернопільській області надійшло 7249 звернень щодо приват изації земель с/г призначення, з яких несвоєчасно розглянуто 55, а відсоток виконаних з порушенням становить 0,76 %. В свою чергу, за 2019 рік кількість звернень склала 9428. з яких несвоєчасно розглянуто 20, тобто 0,21 %. Крім того, не враховано також, що ОСОБА_1 у 2019 році до дисциплінарної відповідальності не притягувався, в тому числі за порушення виконавчої дисципліни, що стверджується листом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.12-930/2-21 від 03.03.2021 року. Однак досягнутий показник оцінено в « 1» (один) бал.
Ураховуючи викладене суд вважає, оскаржуваний висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності, затверджений наказом Держгеокадастру від 28 грудня 2019 року №257-то, у частині оцінювання результатів службової діяльності начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області ОСОБА_1 з оцінкою “негативна” є протиправними та підлягає скасуванню.
Пунктом 50 Типового порядку обумовлено, що у разі прийняття рішення про скасування висновку в частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця щодо цього державного службовця повторно проводяться такі етапи оцінювання: визначення результатів виконання завдань; затвердження висновку (крім випадків, коли жодне із визначених завдань не підлягає оцінюванню). Зазначені етапи оцінювання проводяться не пізніше одного місяця після прийняття рішення про скасування висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби  категорії “Б” або “В”, у порядку, передбаченому  пунктами 37-41  цього Типового порядку.
Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 9-1 Закону №889-VIII доведення інформації або документів до відома державного службовця відповідно до вимог цього Закону здійснюється шляхом її вручення або надсилання поштою, в тому числі з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку. У разі доведення інформації або документів шляхом використання інших засобів телекомунікаційного зв`язку такий спосіб фіксується протоколом у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інформація або документи надсилаються державному службовцеві за адресою місця проживання/перебування або на його адресу електронної пошти чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними. Інформація або документи, надіслані поштою, в тому числі електронною, чи шляхом передачі з використанням інших засобів зв`язку вважаються такими, що доведені до відома державного службовця на п`ятий календарний день з моменту їх відправлення.
Як зазначено у пункті 9 розділ IV Методичних рекомендацій щодо визначення результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій “Б” і “В”, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби від 24 вересня 2019 року №177-19 (далі – Методичні рекомендації), у разі тимчасової відсутності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії “Б” або “В”, службі управління персоналом рекомендується протягом трьох робочих днів надіслати відповідний висновок на поштову адресу, зазначену в особовій картці державного службовця.
Матеріали справи містять докази, що листом Держгеокадастру від 02.01.2020 № 31-28-0.15-47/0/73-20, позивачу було надіслано для ознайомлення наказ Держгеокадастру від 28.12.2019 №257-то "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях та м. Києві у 2019 році" (арк. справи 156). Цим же листом попереджено, що відповідно до частини шостої статті 44 Закону України "Про державну службу" у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється зі служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону.
У контексті наведеного, надаючи оцінку аргументам сторін стосовно процедури оскарження та способу захисту порушеного права, суд зазначає, що можливість оскарження державним службовцем висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання службової діяльності, передбачена частиною сьомою статті 44 Закону №889-VIII.
Право державного службовця на оскарження в установленому законом порядку рішень про накладення дисциплінарного стягнення, звільнення з посади державної служби, а також висновку, що містить негативну оцінку за результатами оцінювання його службової діяльності визначено і пунктом 10 частини першої статті 7 Закону №889-VIII.
Статтею 11 цього Закону, до якої кореспондує частина сьома статті 44, визначено процедуру адміністративного оскарження рішень, дій та бездіяльності, прийнятих (вчинених) по відношенню до державного службовця, для  захисту права на державну службу.
Так у разі порушення наданих цим Законом прав або виникнення перешкод у реалізації таких прав державний службовець у місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про це, може подати керівнику державної служби скаргу із зазначенням фактів порушення його прав або перешкод у їх реалізації.
У скарзі державний службовець може вимагати від керівника державної служби утворення комісії для перевірки викладених у скарзі фактів.
Керівник державної служби зобов`язаний не пізніше 20 календарних днів з дня отримання скарги надати державному службовцю обґрунтовану письмову відповідь (рішення).
У разі неотримання в установлений частиною третьою цієї статті строк обґрунтованої відповіді на скаргу або незгоди з відповіддю керівника державної служби державний службовець може звернутися із відповідною скаргою до суду.
У свою чергу, частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституційний Суд України у Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 підкреслив значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді. У цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначав, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
За змістом статей 7, 11, 44 Закону №889-VIII та відповідних положень Типового порядку не виявлено приписів щодо обов`язкової процедури досудового врегулювання спору. При цьому суд зауважує, що за текстом статті 11 Закону №889-VIII передбачено можливість державного службовця звертатися із відповідною скаргою, однак диспозитивність такого права не вказує на безумовний обов`язок особи перед зверненням до суду скористатися саме таким порядком з огляду на наявність розпорядчого акта про його звільнення з публічної служби.
Пунктом 49 Типового порядку установлено, що висновок скасовується суб`єктом призначення або судом у частині оцінювання результатів службової діяльності конкретного державного службовця.
Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2020 року у справі №826/15725/17 зроблено висновок, що відповідно до статті 11 Закону №889-VIII державні службовці мають право захищати свої законні права та інтереси у вищестоящих державних органах та у судовому порядку, а рішення про припинення державної служби вони можуть оскаржити безпосередньо до суду (стаття 32 Закону)”.
Водночас, Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 01 листопада 1996 року №9 “Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя” роз`яснив, що суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.
Висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державного службовця, який займає посади державної служби категорії “Б” або “В” у 2019 році, затверджений наказом Держгеокадастру від 28 грудня 2019 року №257-то, в частині, що стосується оцінювання результатів службової діяльності позивача, в даному випадку є підставою і передумовою його звільнення з державної служби, а тому одночасний розгляд вимоги про визнання протиправним та скасування цього висновку разом із вимогою про визнання протиправними і скасування наказу про його звільнення є належним способом захисту прав, які він вважає порушеними. При цьому суд враховує висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №240/6051/18.
Рішення та дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінюючи в сукупності надані сторонами у справі письмові докази, суд дійшов переконання, що відповідач 1 не довів правомірність прийнятого акта щодо оцінювання результатів службової діяльності позивача за 2019 рік. А оскільки судом встановлено необґрунтованість висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності позивача, то з урахуванням пункту 49 Типового порядку такий висновок підлягає скасуванню судом. Необґрунтований, а відтак протиправний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності, не може породжувати й будь-яких правомірних наслідків, зокрема, їх реалізація не може визнаватися законною, а тому є протиправними та підлягають скасуванню наказ Держгеокадастру від 08 січня 2020 року №11-то “Про звільнення ОСОБА_1 ”.
При вирішенні інших позовних вимог суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 5 Закону №889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.
Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/202 при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосовувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначено основні трудові права працівників.
Отже, у спірних правовідносинах підлягають застосуванню загальні норми Кодексу законів про працю України.
Відповідно до частин першої, другої статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України “Про запобігання корупції” іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
У даному випадку судом встановлено безпідставність звільнення позивача, що має наслідком його поновлення на державній службі на посаді, з якої його було звільнено.
За змістом положень статті 241-1 Кодексу законів про працю України й пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, днем звільнення вважається останній день роботи. 
Аналогічний висновок щодо дати поновлення викладено у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №815/5699/16.
Оскільки наказом Держгеокадастру від 08 січня 2020 року №11-то позивача звільнено з посади у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності, а наказом Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 09 липня 2020 року №440-к визначено днем звільнення 09 липня 2020 року, то позивач підлягає поновленню на посаді з 10 липня 2020 року.
Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 “Про практику застосування судами законодавства про оплату праці” зазначено, що задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.
Згідно з підпунктом 3 пункту 1 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі – Порядок №100) він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу. 
Відповідно до абзацу третього пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 у випадках збереження середньої заробітної плати (крім  випадків оплати часу щорічної  відпустки,  до щорічної  відпустки,  додаткових  відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки,  додаткової відпустки  працівникам,  які  мають дітей,  або  для  виплати  компенсації  за невикористані відпустки додаткових  відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки,  додаткової відпустки  працівникам,  які  мають дітей,  або  для  виплати  компенсації  за невикористані відпустки) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні  2  календарні  місяці  роботи, що передують події, з якою пов`язана  відповідна  виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював,  середня  заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за  попередні  два  місяці  роботи. Якщо  і  протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.
Позивач фактично звільнений з посади 09 липня 2020 року, оскільки з 28 грудня 2019 року по 08 липня 2020 перебував на листку непрацездатності. 
Як установлено пунктом 4 розділу ІІ Порядку №100, при обчисленні середньої  заробітної  плати  за  останні  два місяці,  крім  перелічених  вище  виплат,  також  не  враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній  заробіток працівника  (за  час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток,  відрядження тощо) та допомога  у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. 
Оскільки позивач не відпрацював жодного робочого дня за чотири місяці перед звільненням та йому виплачувалася лише допомога у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю, тому розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу здійснено за правилами передостаннього абзацу пункту 4 цього Порядку (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 2015 року №542), за змістом якого у тих випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. 
Відповідно до пунктів 5, 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного  числа  робочих  днів за останні два календарні місяці згідно з  графіком  роботи  підприємства,  установи,  організації, встановленим з дотриманням  вимог  законодавства.
Згідно з довідкою Головного управління від 18 січня 2021 року №7 (а.с.149 том 2) середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 14400,05 грн. 
Час вимушеного прогулу за період з 10 липня 2020 року (день звільнення є останнім робочим днем) по 27 квітня 2021 року (до дня ухвалення рішення у справі) становить 202 робочих днів. 
Виходячи із довідки про доходи ( Том 2, арк. справи 149), середньоденна заробітна плата становить 669,77 грн., а середній заробіток за час вимушеного прогулу – 135293,54 грн (669,77 грн х 202 дні) без обрахування податків і зборів.
Суд звертає увагу, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.
Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктами 4, 5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (пункт 3 Постанови).
Оскільки, позивач не надав суду жодних доказів на підтвердження причинного зв`язку між рішенням відповідача та заподіянням йому моральної шкоди (у вигляді душевних страждань, психологічних переживань тощо), то саме лише твердження позивача про те, що моральна шкода була спричинена йому внаслідок незаконного рішення відповідача не може слугувати підставою для стягнення моральної шкоди.
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову частково.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
За наведених обставин, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2021 року у справі № 500/1827/20 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності керівництва головних управлінь Держгеокадастру в областях, м. Києва у 2019 році у частині оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 , затверджений наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 28 грудня 2019 року № 257-то.
Скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 08 січня 2020 року №11-то «Про звільнення ОСОБА_1 ».
Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області з 10 липня 2020 року. 
Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 10 липня 2020 року по 27 квітня 2021 року у сумі 135 293 (сто тридцять п`ять тисяч двісті дев`яносто три) грн 54 коп (сума зазначена без урахування належних із неї податків та обов`язкових платежів).
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 6306 (шість тисяч триста шість) грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (код ЄДРПОУ 39411771, 03151, Київська область,  м. Київ, вул. Народного Ополчення, 3).
У задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 28.04.2021 року