ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 червня 2021 року                                 
м. Харків
Справа № 636/940/19 
Провадження № 22-ц/818/2430/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: судді Тичкової О.Ю., 
суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,
сторони у справі: 
заявник -  ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Пісочинська селищна рада,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 29 січня 2021 року, постановлену у складі судді Карімова І.В., -
УСТАНОВИВ:
У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, яку подалі уточнила, залучивши в якості заінтересованої особи – пі сочинську селищну рада Харківського району Харківської області. В обґрунтування доводів заяви посилалася на те, що вона є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати – ОСОБА_3 , якою було складено заповіт від 03.09.2015, відповідно до якого мати заповіла їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку, на якій розташований цей будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . Заявник зареєстрована за іншої адресою, однак, у зв`язку з тим, що мати хворіла починаюяи з червня 2014 року по вересень 2015 року постійно проживала з нею без реєстрації, піклувалась про неї. У серпні 20006 року вона звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку зі спливом шестимісячного строку для прийняття спадщини з дня смерті спадкодавця. Однак при зверненні до суду заявниці було відмовлено в надані додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері. У зв`язку з чим заявниця звертається до суду з заявою про встановлення факту проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , оскільки позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім, як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкоємцем.
Ухвалою Чугуївської міської районного суду м. Харкова від  29 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини - залишено без розгляду.
11.02.2021 ОСОБА_1 звернулася до суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду від 29.01.2021 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду, щодо наявності у дійсній справі спору про право є необґрунтованими. Так, заяву про встановлення факту, вона подала для захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо оформлення спадщини, а не для вирішення спору про право на спадщину. Померлою ОСОБА_3 , яка є матір`ю заявниці був складений заповіт від 03.09.2015, відповідно до якого вона заповідала їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку, на якій розташований цей будинок, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 . Отже при наявності її як спадкоємця за заповітом, син спадкодавця мав би право лише на обов`язкову частку виключно у разі, якщо був би малолітньою або неповнолітньою, або повнолітньою непрацездатною особою. Проте зазначених обставин судом встановлено не було. Особи які судом визначені як можливі спадкоємці покійної ОСОБА_3 є її племінник ( син брата) та його діти. Син ОСОБА_3 помер раніше спадкодавця, її внук проживав у сусідньому будинку, про відкриття спадщини був обізнаний, після смерті спадкоємця з заявою про прийняття спадщини, про відмову про прийняття спадщини, та про видачу свідоцтва про право на спадщину до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкрита. Зазначене спростовує твердження суду про існування у дійсній справі спору про право. 
Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленої ухвали, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Аналізуючи норми цивільного судочинства, можна зазначити, що спадкоємець, який на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, однак зареєстрований за іншою адресою, він має право звернутися до суду для встановлення цього факту в порядку окремого та позовного провадження.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільної процесуальних правовідносин та їх гарантій.
До ознак, що характеризують правосуддя, відноситься, у тому числі, здійснення правосуддя тільки у передбаченому законом порядку (процесуальна форма). При цьому під правосуддям необхідно розуміти не лише діяльність суду щодо вирішення спору про право, але й обов`язкове дотримання процесуальної форми, в якій не просто передбачені порядок і послідовність вчинення процесуальних дій, а й відображено вимоги справедливих (належних) судових процедур.
При цьому цивільна процесуальна форма завжди обов`язково має нормативний і системний характер. По-друге, вона, по суті, передбачає «алгоритм» поведінки кожного суб`єкта при розгляді та вирішенні цивільної справи (у тому числі і суду). По-третє, становить гарантію дотримання законності, оскільки її недодержання призводить до різних негативних наслідків.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (стаття 315 ЦПК України).
При цьому, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Отже, згідно зі статтями 293, 315 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.
За загальним правилом, в порядку окремого провадження справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав заявника. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.
Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.05.2021 по справі № 752/5479/21.
Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20) вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
Як убачається зі змісту ухвали Верховного суду від 26 грудня 2018 року, заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа: Державний нотаріус Першої нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормилець Ю.М. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції від 26.12.2016 залишено без змін.
Ухвалою Верховного суду від 26 грудня 2018 року прийнято відмову від касаційної скарги ОСОБА_1 . Касаційне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, третя особа – державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області Кормилець Ю. М., за касаційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 лютого 2017 року закрито ( а.с. 22-25).
Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О.В. від 07.03.2019, відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину, посилаючись п. 3.15 глави розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та ст. 1270 ЦК України. Та запропоновано надати докази постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, визначені чинним законодавством України, або звернутися до суду для встановлення цього факту( а.с. 27).
Після чого ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. ( а.с. 2-6, 30-34)
Як вбачається зі змісту уточненої заяви ОСОБА_1 ( а.с.30-34), вона зазначає, що не може в інший спосіб прийняти спадщину за заповітом після померлої матері, оскільки пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з дня її смерті. Щодо інших спадкоємців за законом в уточненій заяві відомостей не має.
Згідно запиту суду першої інстанції до Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 14.07.2019, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані наступні особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.54). 
Однак відповіддю Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 05.06.2020 повідомлено, що в них відсутня інформація про домоволодіння АДРЕСА_1 та осіб, що зареєстровані за цією адресою ( а.с. 103 ).
Згідно даних будинкової книги для прописки громадян у будинку АДРЕСА_1 в зазначеному будинку були зареєстровані ОСОБА_7 та ОСОБА_3 . Відомості про реєстрацію місця проживання інших осіб відсутні ( а.с. 143 – 148).
Згідно відповіді Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 22.06.2019 року, після смерті ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини, про відмову про прийняття спадщини, та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто іх спадкоємців не звертався. Спадкова справа не відкрита, свідоцтво про право на спадщину державна контора не видавала (а.с.52).
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_4 ( син її покійного брата) проживає з родиною у окремому будинку АДРЕСА_1 , жодних прав на спадщину після смерті ОСОБА_3 не заявляв. 
Під час розгляду справи в порядку ст. 294 ЦПК суд не був позбавлений можливості долучити до участі у справі вищезазначених осіб для встановлення існування у них з заявницею спору про право на спадщину. 
З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає передчасним висновок суду про існування між заявницею та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спору про право на спадщину, що виключає можливості встановлення факту що має юридичне значення в окремому провадженні.
За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375, 381 - 384  ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ: 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 29 січня 2021 рокускасувати.
Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 07 червня 2021 року.
Головуючий                                                          О. Ю. Тичкова        

Судді                                                                         С.С. Кругова

                                                                        Н.П. Пилипчук